Deník psa Bressona

Vyšlo také v tištěné verzi

Objednat můžete na

www.albatros.cz

www.albatrosmedia.cz

Veronika Souralová, Dan Materna, Radka Humlová

Deník psa Bressona – e-kniha

Copyright © Albatros Media a. s., 2026

Všechna práva vyhrazena.

Žádná část této publikace nesmí být rozšiřována

bez písemného souhlasu majitelů práv.

© Veronika Souralová, 2026

Photos: © Dan Materna, 2026; © Veronika Souralová, 2026; © Radka Humlová, 2026, © Michal Ninger, 2026

E-book konverzi vytvořilo Grafické a DTP studio Fragment

E-book konverze © Grafické a DTP studio Fragment, 2026

ISBN v tištěné verzi 978-80-00-08350-6

ISBN e-knihy 978-80-00-08365-0 (1. zveřejnění, 2026) (epub)

ISBN e-knihy 978-80-00-08366-7 (1. zveřejnění, 2026) (mobi)

ISBN e-knihy 978-80-00-08364-3 (1. zveřejnění, 2026) (ePDF)

Deník psa Bressona

Jak zlatý retrívr objevuje svět

Ahoj, na úvod bych se měl asi představit. Takže, jsem pes. Konkrétně zlatý retrívr a jmenuji se Bresson. Zní to možná trochu vznešeně, že? Já si na to také musel nejdřív zvyknout.

Můj páníček je fotograf. A fotografové mívají své hrdiny. Ten můj obdivuje slavného francouzského fotografa Henriho Cartier-Bressona. Když si domů chtěli pořídit nového psa – tedy mě – přemýšleli nejdřív o obyčejných jménech, jako Buddy nebo Ben. Jenže takových psů běhá po světě spousta. Oni chtěli něco výjimečného.

A tak si řekli: když může být slavný fotograf Cartier-Bresson, proč by nemohl být slavný pes Bresson? A tak jsem dostal jméno. A s ním i malý úkol – být trochu výjimečný.

Cesta z Francie

Narodil jsem se ve Francii. A tam si pro mě moji páníčci přijeli. Byl jsem malé, huňaté klubíčko – a prý to byla láska na první pohled. Naložili mě do auta a vezli hrozně daleko. Mluvili zvláštní řečí. Do té doby jsem slyšel jen francouzštinu, takže jsem jim nerozuměl ani slovo.

Ale poznal jsem to jinak. Podle tónu hlasu. Podle toho, jak se na mě dívali. Bylo mi jasné, že říkají samé hezké věci. A že mi u nich bude dobře. Cestu jsem prospal.

Nový domov a kamarád Albert

A pak jsem byl doma. Domov je totiž to nejdůležitější. Hlavně když v něm čeká pelíšek, páníčci… a starší kamarád Albert. Ten mě hned olízl na uvítanou a rozhodl, že odteď jsme parťáci. Ne vždycky jsme se shodli. Ale vždycky jsme byli spolu.

A nebyli jsme sami. Svět je plný dalších tvorů. Někteří běhají, jiní létají, někteří se jen dívají a mlčí. A já jsem zjistil, že se s nimi dá mluvit. Někdy doopravdy. A někdy jen tak… po psím způsobu.

Co obnáší být modelem

Ale jestli si myslíte, že to se mnou měl lehké, tak to ani náhodou. Musel se snažit. Fotil na hodně pokusů a někdy byl ze mě úplně zoufalý. Já to ale bral jako hru.