Ukázka elektronické knihy

Copyright © Keith O’Loughlin, 2025

Jacket photographs © Shutterstock

Jacket design © Andrew Smith

Translation © Michael Talián, 2026

Czech edition © Nakladatelství Slovart, s. r. o., 2026

Zdroj fotografií obrazové přílohy (v pořadí, jak jdou za sebou): 1, 2, 4, 5, 6, 8 – Profimedia; 3 – soukromý archiv Tomáše Engeho; 7 – Phil Guest, Wikimedia Commons licence CC BY 2.0, https://creativecommons.org/licenses/by/2.0/; 9, 10, 11, 12 – Jiří Křenek; 13 – Keith Sutton’s private collection; 14, 15, 19, 20 – Jordan private collection; 16 – Christian Retaggi; 17, 18 – se svolením Keitha O’Loughlina.

Autorská práva na toto dílo byla uplatněna. Všechna práva vyhrazena.

Žádná část tohoto díla nesmí být reprodukována ani využita žádným způsobem a žádnými prostředky, elektronickými ani mechanickými, včetně fotokopií, ani zaznamenána do informačních systémů bez předchozího písemného souhlasu vydavatele.

Na plný plyn: Čtení o životě plném motorsportu, peněz a rošťáren

Z anglického originálu Full Throttle: Lessons from a Life of Motorsport,
Money and Mischief, poprvé vydaného v roce 2025 nakladatelstvím Quercus ve Velké Británii, přeložil Michael Talián.

Vydalo Nakladatelství Slovart, s. r. o., Oderská 333/5, 196 03 Praha 9 – Čakovice, v roce 2026

Editor Jiří Kettner

Odborná redakce Martin Straka

Jazyková redakce Vendula Perglerová

Korektury Lucie Maršíková

Sazba Alias Press, s. r. o., Bratislava

Tisk FINIDR, s. r. o., Český Těšín

Vydání první

Cena na obálce je nezávazným
doporučením pro koncové prodejce.

ISBN 978-80-276-1484-4

10 9 8 7 6 5 4 3 2 1

www.slovart.cz

info@slovart.cz

Vytvorenie elektronickej verzie Dibuk, s. r. o., 2026

Na památku EJ – který se prohnal životem srdečně, s humorem a nezastavitelným elánem. Tohle je pro člověka, díky němuž byl svět hlasitější, kurážnější a nekonečně zábavnější.

Byl jsi jedinečný.

SNZ.

Keith O’Loughlin

1. předmluva

Pořád se usmíval

Je to už víc než čtvrtstoletí, kdo by to byl řekl, ale zapomenout se nedá. I když přiznávám, že leccos mi z paměti už odplulo. Byly to mimořádné chvíle pro český motorsport a já jsem nesmírně rád, že jsem mohl být jejich součástí. Řeč je o mém testování v týmu Jordan F1 v prosinci 1999.

Eddie Jordan ovlivnil formuli 1 jako málokterý outsider. Nepocházel z bohaté rodiny ani nepatřil k motoristické smetánce. Svůj tým vybudoval od nuly, vedl ho s pomocí šarmu a instinktu a skoro žádný šéf tehdy nedal šanci tolika mladým pilotům. Já mezi ně patřil. A tato kniha vypráví Eddieho příběh.

Tehdy jsem měl za sebou druhou sezonu šampionátu International F 3000, což byla obdoba dnešní formule 2, zkrátka taková druhá liga hned pro efjedničkách. A možnost testovat žlutý monopost Brita Eddieho Jordana, jedinečného chlápka s obrovským charizmatem a životním tahem, byla naplněním bláznivého snu. Nejen pro mě jako závodníka, ale stejně tak i pro české fanoušky. Obrovský dík proto patří i mému tehdejšímu manažerovi Antonínu Charouzovi.

Důležité bylo, že šlo o skutečné testování, žádnou marketingovou taškařici. Mým úkolem bylo vyzkoušet nový volant a elektroniku. Monopost Jordan 199 Mugen-Honda byl proti formuli 3000 něco úplně jiného. Ve všem. Třeba nohy jsem měl výš než zadek.

Lidé ve žlutém, tedy technici, mechanici, všichni z týmu Jordan, byli skvělí. Na to, jaké jsem byl ucho a jaká mě čekala premiéra, se ke mně chovali fantasticky. Jakkoli jsem měl, snad pochopitelně, obrovské nervy, dostal jsem se díky skvělé atmosféře do klidu. A pak, když jsem se na katalánském okruhu u Barcelony 10. prosince 1999 poprvé bez problémů rozjel, všecko ze mě spadlo.

Během dvou dní jsem najel bezmála dvě stě padesát kilometrů, které tým i jeho šéf označili za úspěšné a přínosné. Byl to pro mě jeden z hlavních kroků k mému závodění ve F1.

A co samotný Eddie Jordan, o kterém je tato kniha? Byl můj první šéf ve světě velkých cen, na kterého nejde zapomenout. Každá chvíle strávená s ním byla obrovsky inspirativní, protože to byl maximálně otevřený člověk. A jak vtipný! Byl to on, kdo mě učil, a nakonec i naučil britskému humoru. Vždy měl dobrou náladu a pořád se smál.

Ještě dlouho po ukončení testování mi v paměti zůstala jedna ne až tak očividná věc. Eddie věřil lidem ještě dřív, než si jeho důvěru zasloužili. Byl ochotný zariskovat s mladým pilotem ze země, kde neměla formule 1 žádnou historii, a dokázal ve vás vzbudit pocit sounáležitosti. Právě tímhle instinktem a ochotou podpořit lidi, které ostatní přehlíželi, se lišil od ostatních. A přesně to se line celou touto knihou.

Eddie Jordan si knihu ohromně zaslouží – všem fanouškům přeji zábavné čtení.

Tomáš Enge,

jediný český pilot formule 1. Po testech v týmu Jordan (1999)
startoval ve třech Velkých cenách ve stáji Prost (2001).
První pilot z bývalého socialistického bloku ve formuli 1

2. předmluva

Tato kniha je svědectví o Eddieho úspěšném životě. Obsahuje projevy úcty od všech možných neuvěřitelných lidí, které inspiroval a motivoval. Keith O’Loughlin ji napsal z lásky k Eddiemu a za to vše, co nám Eddie dal. Vznikla ve prospěch Nadace Eddieho Jordana, jejímž posláním je udržovat jeho odkaz při životě – pomáhat lidem, o kterých věděl, že někde existují a mohli by v rozhodující okamžik potřebovat jen trošku pomoct, přestože on sám už není fyzicky přítomen.

My všichni, kteří jsme se na vzniku této knihy podíleli, chceme sdílet Eddieho dar – protože jsme viděli, jak dokázal v lidech probudit to nejlepší. Když byl s námi, všichni jsme se cítili jako lepší verze nás samých. Upřímně doufáme, že prostřednictvím nadace bude i nadále pomáhat lidem s jiskrou kreativity nebo špetkou talentu, kteří potřebují jen malý impulz nebo pocit, že mají svolení naplnit svůj skutečný potenciál. Tito lidé se stanou jeho největší odměnou.

V knize rovněž naleznete vysvětlení Jordanova kodexu: pětadvaceti principů života a vedení. Ty z nás, kteří Eddieho dobře znali, poměrně překvapilo, že nějaký kodex vůbec měl, natož kodex s pětadvaceti principy! Takže už asi začínáte chápat. Eddie neměl žádná skutečná pravidla, žádné limity a žádný důvod nedělat to, co se mu zachtělo. A přesně proto jsme ho milovali. Lidé hluboko uvnitř nechtějí být omezováni. Chtějí se svobodně vyjádřit, chtějí žít naplno. EJ by se vás poměrně napřímo zeptal: „Proč do toho kurva nejdeš?“ To je dobrá otázka, možná nejdůležitější ze všech.

Tahle kniha za vás nic neudělá, to musíte vy sami. Ale když si ji přečtete, možná nasajete trochu Eddieho filozofie, což by vám mohlo pomoci proniknout do světa naprosté svobody – nekonečného světa Eddieho.

Nazývat to filozofií by mohlo být zavádějící. Pochybuji, že Eddie to tak někdy vnímal. Prostě dělal to, co mu v danou chvíli připadalo správné. Naslouchal svému vnitřnímu hlasu, své duši, svým jemně vyladěným instinktům přežití. Nenechal se omezovat ani svazovat konvencemi. Prohlédl pokrytectví těch, kteří ho chtěli brzdit, protože nehrál hru tak, jak se „má“ hrát. Tito lidé jsou závistivci. Eddie je prokoukl. Věděl, co chce, a šel si za tím. K čertu se závistivci! Nebo stručněji – jak to uměl vyjádřit jen Eddie – SNZ. Můžete hádat, co znamená „S“.

Eddie za svůj život dosáhl ohromujících úspěchů, a to prakticky z ničeho. Jak se mu to podařilo? Rozhodně se nenarodil v Monaku, i když tam nakonec žil. Monako má mnoho slavných obyvatel, ale Eddie se tam neukrýval, aby počítal své miliony. Ne, přišel do knížectví jako EJ a stal se blízkým přítelem mnoha lidí, v neposlední řadě i Jeho jasné Výsosti prince Alberta. Eddie dokázal, jak to vyjádřil Kipling, „chodit s králi, aniž by ztratil kontakt s prostým lidem“.

A o to jde. Společnost je prolezlá hierarchií – neustálými, i když jemnými připomínkami, abyste „znali své místo“ nebo se vyšplhali nad ostatní. Tato kniha je o tom, jak se tím nenechat definovat ani omezovat ve svém životě. „Buď sám sebou,“ to byl Eddieho přístup. Ale kým přesně máte být? To musíte zjistit sami. A začít můžete tak, že vyrazíte do světa a porušíte pár vlastních pravidel.

Znát se s Eddiem Jordanem bylo cosi jako členství v soukromém klubu. Ale v Eddieho klubu byli všichni vítaní. Jak znělo jediné pravidlo? Nebuď suchar. Pokud jste neznamenali přínos, zůstali jste na chvostu, takže lepší bylo držet krok.

Eddie byl vířivý derviš, kapesní tornádo, elektron, který si nikdy neodpočinul – nabíjel každou místnost a všechny v ní. Bono o něm jednou řekl, že je „rychlejší než život“, a to je dost výstižné. Byl ale o moc víc. V jednu chvíli skákal z tématu na téma, zdánlivě mimo mísu, a pak najednou bum! – dostal se přesně k tomu, co mělo zaznít.

Je třeba říct, že někdy byl neotesaný, ale když se konečně vyjádřil, všichni jsme byli rádi, že to řekl on, a nemuseli jsme to říct my.

A jindy, zrovna tak náhle, dokázal mluvit tlumeně – stal se vaším poradcem, důvěrníkem, nejbližším přítelem, terapeutem. A během minuty byl tvrdým, věcným byznysmenem, který vám vysvětloval vážnost situace. Vzápětí si zahrál na lžíce s muzikantem v plážovém baru. A když jste si mysleli, že s ním hrajete golf, našli jste ho v křoví – hledal tam všechny míčky kromě toho svého. Vždycky ze všeho rád vyšel jako vítěz. Dá se říct, že byl nevyzpytatelný, ale nikdy nudný. Neustále se bavil a vždy dokázal rozeznat absurditu okamžiku.

Můj syn Oliver má Downův syndrom. S Eddiem je spojovalo zvláštní pouto. Eddie viděl, že Olivera zajímá, kdo jste, a ne co jste. Oliver nechápe slávu ani peníze, ale pozná dobrého člověka – a Eddieho si okamžitě oblíbil. Že by kvůli tomu legračnímu obličeji?

Jednou jsme byli na večírku v Eddieho domě ve Španělsku a Oliver si umanul, že se mu líbí Eddieho crocsy, tak si je obul. Eddie se válel smíchy. Chovat se takhle drze a bez servítků? Přesně to Eddie schvaloval. Možná si v tu chvíli uvědomil, že narazil na sobě rovného. A abych byl upřímný, Oliverovi ty boty opravdu slušely – i když o to tady nejde.

Než Eddie odjel do jižní Afriky – aby byl se svou rodinou, protože věděl, že se jeho boj s nemocí chýlí ke konci –, zajistil, aby část obchodu, s níž mi pomohl, připadla naší charitativní organizaci HALOW, která pomáhá mladým lidem, jako je můj syn, žít plnohodnotnější život.

Sešli jsme se v jeho londýnském bytě na curry, byl tam jen on, jeho synové a pár blízkých přátel. Eddie byl zesláblý, vychrtlý a očividně velice unavený. Už nějakou dobu bojoval s nemocí. Přesto však učinil tohle přátelské gesto. Musel mít plnou hlavu svých starostí, ale postaral se, aby se tohle vyřídilo. Měl to na seznamu. Pro všechny případy.

Plně popsat Eddieho Jordana je nemožné, na to byl příliš velký, příliš komplikovaný, příliš geniální. V těch z nás, kteří jsme měli to štěstí ho poznat, zanechal jeho odchod hluboký smutek – ale vzpomínky na něho přinášejí obrovské potěšení. A ti, co ho neznali, mohou z této knihy nasát velkou dávku jeho podstaty. Doufám, že až ji dočtete, budete si přát, abyste ho znali. Určitě to tak dopadne.

A jestli jednou, za mnoho let, napíše někdo knihu o vás – plnou příběhů o lásce, veselí a obdivu všech, s nimiž jste přišli do kontaktu –, pak budete vědět, že jste žili dobrý život.

SNZ, EJ.

Damon Hill, nositel Řádu britského impéria

Mariino slovo

Tato kniha popisuje jedinečný způsob, jak Eddie přistupoval k životu a byznysu. Když přemýšlím o tom, jak fungoval, jedna jeho vlastnost ční nad ostatními.

Eddie nepokládal „ne“ za odpověď, což vám potvrdí všichni, kdo ho dobře znali. Začal položením přímočaré otázky – pokud nedošlo ke shodě, zeptal se trošku jinak a vracel se tak dlouho, až dosáhl určité formy shody.

Navíc často nejprve žádal o neobvyklé věci, aby pak přešel k normálnějším požadavkům a nakonec dostal to, co původně chtěl nebo očekával. Byla jsem toho svědkem mnohokrát, v různých situacích. Byla to skvělá lekce toho, že člověk nikdy nemá kapitulovat před první překážkou.

Eddie se tak choval naprosto přirozeně, nic neplánoval ani nevymýšlel strategie. Byl to prostě normální byznys a vzrušení z uzavření dalšího obchodu!

Chybíš mi, včetně těch tvých rošťáren.

Úvod

Tato kniha původně neměla být poctou. Zrodila se ve formě pár nesouvislých poznámek – obchodních nápadů, bystrých vět a divokých historek z doby strávené s Eddiem Jordanem. Ale jako všechno, co se týká Eddieho, nezůstala malá. Rostla, nabírala rychlost a hlasitost. Stala se něčím jiným.

Není to kniha o byznysu ani paměti závodníka. Není to příručka o tom, jak pomoct sám sobě. Je složitější, upřímnější, užitečnější. Je to kniha principů – vyzkoušených chaosem, vybroušených rizikem a odžitých na plný plyn. Nenajdete zde akademické teorie, ale instinkt, přesvědčení a návod, jak se pohybovat světem a nečekat na svolení. A vždy s důrazem na zábavu.

Tahle kniha není o Eddieho úspěších – i když je jich pořádný seznam. Je o tom, jak jich dosáhl, proč to dělal a jak byste jich mohli dosáhnout i vy.

Tahle kniha je pro lidi činu, pro hazardéry, pro lidi, co přemýšlejí jinak. Je také pro všechny, co potřebují impulz – aby víc věřili, sázeli výš nebo přestali hrát podle cizích pravidel. Připomíná, že k životu neexistuje žádný manuál – takže si každý může sepsat svůj.

Eddie nechodil na vysokou – ale nejspíš se naučil víc než většina vysokoškoláků. Protože učení se neomezuje na přednáškové sály či diplomy. Je to nastavení mysli, hlad, otevřenost. Eddie měl vzácný instinkt pro pokládání břitkých otázek, uměl opravdu naslouchat, neopouštěla jej zvědavost a všímavost. Pořád se učil – a pořád se zajímal. A i když byl známý používáním zkratek, nešlo o to, aby něco ošidil, ale o to, aby rychleji dosáhl cíle. Tato kniha může být vaším manuálem zkratek – pokud jste připraveni se pohnout.

Ústřední je Jordanův kodex – pětadvacet principů, podle nichž Eddie vedl týmy, uzavíral obchody, budoval důvěru, podporoval talenty a zůstával ryzí. Nejsou to přikázání, spíš rytmus a pocit. Eddie nežil podle bodů – žil podle instinktu. Dá se v tom ale vysledovat vzorec a o tom je tato kniha.

Na jejích stránkách naleznete historky z garáží a zasedaček, ze zákulisí a vysílacích kabin, z lodí a startupů, z projížděk na kole, z nočních rozhovorů a odvážných tahů. Jsou veselé, moudré, lámají srdce – a mají spoustu nečekaných odboček.

Budou vám je vyprávět lidé, kteří ho znali – týmoví kolegové, řidiči, přátelé, partneři a hudebníci. Lidé, kteří byli u toho, když to začalo, a neodešli, když to přestala být legrace. Jejich úvahy nám připomínají, že úspěch nespočívá v titulech ani trofejích. Je o energii, kterou vnášíte, a o svolení, které dáváte ostatním, aby se nebáli.

Za účelem praktičnosti je k dispozici digitální průvodce – The FTB Hub – plný cvičení, úvah a podnětů, které vám pomohou tyto myšlenky uplatnit v praxi. Ať už budujete podnik, vedete tým, nebo se jen snažíte žít odhodlaněji, tento průvodce vám pomůže proměnit inspiraci v činy.

Konec ukázky