FANTOM Print

2013

Jack Campbell v nakladatelství

FANTOM Print

Neochvějný

Smělý

Odvážný

Chrabrý

Neúprosný

Vítězný

Copyright © 2010 by John G. Hemry
writing as Jack Campbell

Translation © Jiří Matyskiewicz

Cover © Petr Willert

ISBN 978-80-7398-220-1

ISBN 978-80-7398-469-4 ePub

ISBN 978-80-7398-470-0 mobi

www.fantomprint.cz

www.facebook.com/fantomprint

Paulu Parsonsovi,

muži velkého nadšení,

skvělé mysli a obrovského srdce,

o které se vřele dělil

se všemi, jimž bude chybět.

S, jako vždy.

Poděkování

Za mnohé dlužím svému agentovi Joshuovi Bilmesovi za jeho vždy inspirující návrhy a pomoc, a své redaktorce Anne Sowardsové za podporu a redakční práci. Také děkuji Catherine Asaro, Robertu Chasemu, J. G. „Huckovi“ Huckenpohlerovi, Simche Kuritzky, Michaelovi LaViolette, Aly Parsonsové, Budovi Sparkhawkovi a Constance A. Warnerové za návrhy, komentáře a doporučení. A také děkuji Charlesi Petitovi za návrhy ohledně bojů ve vesmíru.

Alianční flotila

KAPITÁN JOHN GEARY, SLUŽBU KONAJÍCÍ VELITEL

Tabulka zachycující stav flotily po reorganizaci ve hvězdné soustavě Varandal před zahájením ofenzivy proti domovské hvězdné soustavě Syndiků.

Tučné písmo označuje lodě, které byly ztraceny v akci, v závorce je uvedeno, ve kterém hvězdném systému ke ztrátě došlo.

DRUHÁ DIVIZE BITEVNÍCH LODÍ

Galantní

Nepřekonatelný

Skvělý

Velkolepý

TŘETÍ DIVIZE BITEVNÍCH LODÍ

Paladin (ztracen v systému Lakota)

Orion

Majestátný (ztracen v druhé bitvě o Lakotu)

Dobyvatel

Neohrožený

Spolehlivý

ČTVRTÁ DIVIZE BITEVNÍCH LODÍ

Válečník (ztracen v druhé bitvě o Lakotu)

Triumf (ztracen v systému Vidha)

Odplata

Pomsta

PÁTÁ DIVIZE BITEVNÍCH LODÍ

Smělý

Odhodlanost

Nezpochybnitelný

Válkychtivý

PÁTÁ DIVIZE BITEVNÍCH KŘIŽNÍKŮ (PŘEFORMOVANÁ)

Nezdolný (ztracen v systému Lakota)

Nebojácný (ztracen v systému Lakota)

Vzdorný (ztracen v systému Lakota)

Vytrvalý

Rozhodný

Zvučný

OSMÁ DIVIZE BITEVNÍCH LODÍ

Neúprosný

Odveta

Skvostný

Ohromný

DESÁTÁ DIVIZE BITEVNÍCH LODÍ

Kolos

Amazonka

Sparťan

Ochránce

PRVNÍ PRŮZKUMNÁ DIVIZE BITEVNÍCH LODÍ (ZRUŠENÁ)

Arogantní (ztracen u Kalibanu)

Vzorový (ztracen v soustavě Heradao)

Statečné srdce (ztracen v systému Cavalos)

PRVNÍ DIVIZE BITEVNÍCH KŘIŽNÍKŮ (PŘEFORMOVANÁ)

Odvážný (ztracen v soustavě Heradao)

Nezastrašitelný (ztracen v soustavě Heradao)

Proslulý (ztracen v systému Lakota)

Impozantní

Geniální

Inspirace

Nesmiřitelný

DRUHÁ DIVIZE BITEVNÍCH KŘIŽNÍKŮ

Leviatan

Drak

Neotřesitelný

Chrabrý

ČTVRTÁ DIVIZE BITEVNÍCH KŘIŽNÍKŮ

Neochvějný (vlajková loď)

Opovážlivý

Hrozivý (ztracen v Illionu)

Vítězný

Prchlivý

PÁTÁ DIVIZE BITEVNÍCH KŘIŽNÍKŮ (PŘEFORMOVANÁ)

Neporazitelný (ztracen v Illionu)

Odpůrce (ztracen v domovském systému Syndiků)

Zuřivý (ztracen ve Varandalu)

Šikovný

Štítonoš

Šikovatel

Šermíř

Šokující

ŠESTÁ DIVIZE BITEVNÍCH KŘIŽNÍKŮ (PŘEFORMOVANÁ)

Polaris (ztracen v systému Vidha)

Předvoj (ztracen v systému Vidha)

Proslavený

Neuvěřitelný

Neporazitelný (nová loď)

SEDMÁ DIVIZE BITEVNÍCH KŘIŽNÍKŮ (ZRUŠENÁ)

Včasný (ztracen v systému Cavalos)

TŘETÍ DIVIZE RYCHLÝCH POMOCNÝCH LODÍ

Titán

Tanuki

Čarodějnice

Džin

Alchymista

Goblin (ztracen v soustavě Heradao)

TŘICET TĚŽKÝCH KŘIŽNÍKŮ ROZDĚLENÝCH DO ŠESTI DIVIZÍ

(třicet sedm, když Geary převzal velení, minus 16 ztracených v boji, plus devět posil z Varandalu)

První divize těžkých křižníků

Třetí divize těžkých křižníků

Čtvrtá divize těžkých křižníků

Pátá divize těžkých křižníků

Osmá divize těžkých křižníků

Desátá divize těžkých křižníků

MINUS

Zhoubný (ztracen v systému Kaliban)

Kyrys (ztracen v systému Sutrah)

Erb, Plášť, Beranidlo a  Citadela (ztraceni v systému Vidha)

Basinet a Sallet (ztraceni v systému Lakota)

Utap, Záštita a Ponton (ztraceni v druhé bitvě o systém Lakota)

Boxer a Gusoku (ztraceni v systému Cavalos)

Želva, Závěr, Kurtani, Tarian a Nodowa (ztraceni v bitvě o Heradao)

Lorika (ztracena v Padronis)

Kaidate a Quillion (ztraceni u Varandalu)

PADESÁT DVA LEHKÝCH KŘIŽNÍKŮ ROZDĚLENÝCH DO DESETI ESKADER

(šedesát dva, když Geary převzal velení, minus dvacet dva ztracených v boji, plus dvanáct posil z Varandalu)

První eskadra lehkých křižníků

Druhá eskadra lehkých křižníků

Třetí eskadra lehkých křižníků

Pátá eskadra lehkých křižníků

Šestá eskadra lehkých křižníků

Osmá eskadra lehkých křižníků

Devátá eskadra lehkých křižníků

Desátá eskadra lehkých křižníků

Jedenáctá eskadra lehkých křižníků

Čtrnáctá eskadra lehkých křižníků

MINUS

Rychlý (ztracen v systému Kaliban)

Rukojeť, Prak, Bolo a Hůl (ztraceni v systému Vidha)

Ostruha, Damascén a Kukri (ztraceni v systému Lakota)

Brigantina, Karta a Ote (ztraceni v druhé bitvě o systém Lakota)

Kote a Odsek (ztraceni v systému Cavalos)

Kissaki, Západka, Inquarto, Intagliata a Septim (ztraceni v bitvě o Heradao)

STO PADESÁT TORPÉDOBORCŮ ROZDĚLENÝCH DO OSMNÁCTI ESKADER

První eskadra torpédoborců

Druhá eskadra torpédoborců

Třetí eskadra torpédoborců

Čtvrtá eskadra torpédoborců

Šestá eskadra torpédoborců

Sedmá eskadra torpédoborců

Devátá eskadra torpédoborců

Desátá eskadra torpédoborců

Dvanáctá eskadra torpédoborců

Čtrnáctá eskadra torpédoborců

Šestnáctá eskadra torpédoborců

Sedmnáctá eskadra torpédoborců

Dvacátá eskadra torpédoborců

Dvacátá první eskadra torpédoborců

Dvacátá třetí eskadra torpédoborců

Dvacátá sedmá eskadra torpédoborců

Dvacátá osmá eskadra torpédoborců

Třicátá první eskadra torpédoborců

MINUS

Dýka a Jed (ztraceni v systému Kaliban)

Miserikord, Basilard a Palcát (ztraceni v systému Sutrah)

Kelt, Akhu, Srp, Čepel, Hřeb,Střela, Pazourek, Jehla, Šipka, Žihadlo, Klíště a Palice (ztraceni v systému Vidha)

Falkata (ztracena v systému Ilion)

Válečné kladivo, Prasa,Tulvar a Xiphos (ztraceni v systému Lakota)

Helma, Flakonáda, Kukri, Hastari, Petarda a Spikulum (ztraceni v druhé bitvě o systém Lakota)

Řemdih, Ndziga, Tabar, Cestus a Balta (ztraceni v systému Cavalos)

Osten, Jatagan, Výpad, Arabas, Kururi, Úkrok, Komora, Bajonet a Tomahawk (ztraceni v bitvě o Heradao)

Serpentýna, Bazilišek, Bowiák, Guidon a Sten (ztraceni u Varandalu)

NÁMOŘNÍ PĚCHOTA DRUHÉ FLOTILY

PLUKOVNICE CARABALIOVÁ (VELÍCÍ DŮSTOJNICE)

1420 mariňáků rozdělených na detašované skupiny na palubách bitevních křižníků a bitevních lodí

Jedna

Stál tváří v tvář smrti už mnohokrát a raději by si to znovu zopakoval, než aby se účastnil téhle schůze.

„Nečeká vás popravčí četa,“ připomněla mu kapitánka Táňa Desjaniová. „Budete dělat brífink alianční velkoradě.“

Kapitán John Geary otočil hlavou a zadíval na kapitánku své vlajkové lodi, bitevního křižníku Neochvějný.

„Zkuste mi ještě jednou připomenout, čím se to liší od popravčí čety.“

„Politici by neměli nosit zbraně a bojí se vás víc než vy jich. Uklidněte se. Pokud vás uvidí takhle napjatého, budou si myslet, že opravdu chystáte převrat,“ odpověděla Desjaniová a pak nasadila znechucený výraz: „Měl byste vědět, že je s nimi admirál Otropa.“

„Admirál Otropa?“ Geary byl doslova mimo po celých sto let, takže znal jen ty důstojníky flotily, kteří sloužili na jeho lodích.

Desjaniová přikývla a dokázala do toho jednoduchého gesta vložit značnou dávku nechuti, zjevně směrovanou jinam než na Gearyho.

„Vojenský poradce velkorady. Nemusíte se bát, že by velkorada předala velení nad flotilou jemu. Nikdo ve flotile by Kovadlinu Otropu jako vašeho nástupce nepřijal.“

Geary se zadíval na svůj obraz v zrcadle. Ve slavnostní uniformě se cítil nepohodlně a nervózně. Nikdy neměl rád schůze a před sto lety by si ani nedokázal představit, že by mohl někdy osobně dělat brífink alianční velkoradě.

„Kovadlina? To zní jako dobrá přezdívka.“

„Říká se mu Kovadlina, protože do něj stejně často někdo mlátil,“ vysvětlila mu Desjaniová. „Jelikož Otropovy politické schopnosti značně převyšují jeho bojové umění, došlo mu nakonec, že pozice vojenského poradce pro něj nebude tak riskantní.“

Geary se málem zadusil, jak se snažil potlačit smích.

„No, zjevně existují i horší přezdívky než Black Jack.“

„Spousta.“

Geary si koutkem oka všiml, jak Desjaniová tázavě naklání hlavu.

„Nikdy jste mi neřekl, jak jste přišel k přezdívce Black Jack ani proč ji tak nesnášíte. Stejně jako každé jiné alianční děcko jsem se ve škole dozvěděla oficiální důvod z vašeho životopisu, ale ten příběh nijak nevysvětluje, proč tu přezdívku nemáte rád.“

„Jaký je oficiální důvod?“ zadíval se na ni. Geary se přečtení oficiálních informací o sobě vyhýbal už od chvíle, kdy ho vytáhli z poškozeného hibernačního modulu, probudili a oznámili mu, že je hrdina.

„Že jste nikdy nedostal červenou známku za nedostatek nebo selhání, ani vy, ani žádná jednotka pod vaším velením,“ vysvětlila Desjaniová. „Vždy jste měl černé známky, které znamenají splňuje nebo přesahuje všechna očekávání, proto Černý Black Jack.“

„Předkové, zachraňte nás,“ prohlásil Geary a měl co dělat, aby se nerozesmál. „Stačilo by se podívat na moje záznamy, a hned by bylo vidět, že to není pravda.“

„Tak co je pravda?“

„Měl bych před vámi mít aspoň jedno tajemství.“

„Pokud je to osobní tajemství. Kapitánka vaší vlajkové lodi musí znát všechna vaše profesionální.“ Na chvíli se odmlčela, než pokračovala: „Ta schůze s velkoradou. Prozradil jste mi všechno? Uděláte, co jste mi řekl?“

„Ano a ano,“ obrátil se k ní a ukázal na sobě své obavy. Jako velitel flotily musel na veřejnosti předvádět sebevědomí, bez ohledu na to, jak špatná situace byla. Desjaniová byla jednou z mála lidí, kterým mohl ukázat nejistotu. „Bude to jako chůze po hodně tenkém ledě. Musím je přesvědčit, že to musíme udělat, musím je dotlačit k tomu, aby mi to přikázali, ale přitom si nesmí myslet, že je k tomu nutím a snažím se převzít všechnu moc.“

Desjaniová přikývla a tvářila se, jakoby osobně žádné obavy neměla.

„Zvládnete to, pane. Já se půjdu postarat, aby bylo v hangáru vše připraveno k odletu na stanici Ambaru. Vy si upravte uniformu.“

Zasalutovala mu s naprostou precizností, udělala čelem vzad a odešla.

Geary sledoval vchod do své kabiny i poté, co se za Desjaniovou zavřel. S Táňou Desjaniovou měl bezchybný profesionální vztah, tedy až na fakt, že se dopustil neuvěřitelně neprofesionálního poklesku a zamiloval se do ní. Ne snad že by jí to někdy otevřeně řekl, nebo to měl kdy v plánu. Rozhodně ne, dokud byla jeho podřízenou. Situaci nijak nepomáhal fakt, že k němu zjevně cítila to samé, ačkoli ani jeden z nich o tom nemohl mluvit, natož s tím něco udělat. Teoreticky by to měl být malý problém ve světě sto let vzdáleném od Gearyho vlastního, zvlášť když Aliance považovala Gearyho za mytického hrdinu, který povstal z mrtvých, a kde celé století zuřila nekonečná válka mezi Aliancí a Syndikovanými světy. V tom nepochopitelném světě, kde byli unavení občané Aliance natolik znechuceni svým politickým vedením, že by uvítali, kdyby se Geary prohlásil za diktátora. Někdy mu ale jeho „malý“ osobní problém připadal jako ten, se kterým se nejhůř srovnával.

Soustředil se znovu na svůj obraz a stejně nedokázal najít na uniformě žádný nedostatek, přestože mu bylo jasné, že by mu Desjaniová naznačila problém, kdyby si něčeho všimla. Geary se zamračením posunul pár věcí o zlomek milimetru na stranu a zadíval se na alianční hvězdu visící hned pod límcem. Nelíbilo se mu nosit medaili, která mu byla udělena domněle in memoriam za jeho poslední bitvu před sto lety. Neměl pocit, že by si takovou čest zasloužil, nicméně řády jasně říkaly, že důstojník ve vycházkové uniformě musí mít na sobě „všechny insignie, výložky, ocenění, stužky a medaile, na které má právo“. Geary si nemohl dovolit vybírat si, které řády bude dodržovat a které ne, přestože mu bylo jasné, že je to teď v jeho moci. Právě proto nemohl, jelikož kdyby jednou začal, nedalo se říct, kde by s tím skončil.

Když už byl na odchodu, zapípal jeho komunikátor. Geary stiskl tlačítko příjmu. V kabině se objevil obraz kapitána Badayi se sebevědomým úsměvem na rtech. Hologram byl natolik důvěryhodný, až to vypadalo, že je Badaya fyzicky přítomný na lodi.

„Dobré ráno, kapitáne,“ prohlásil Badaya s úsměvem.

„Díky. Právě se chystám odejít na schůzi s velkoradou.“

S Badayou musel pracovat velmi opatrně. Ačkoli to byl teoreticky jen obyčejný kapitán bitevního křižníku Proslavený, vedl také frakci, která by bez zaváhání Gearyho dosadila jako vojenského diktátora, pokud by k tomu dostala sebemenší záminku. Jelikož tu frakci teď tvořila naprostá většina flotily, musel se Geary postarat, aby k převratu nedošlo. Když převzal velení nad flotilou, obával se zpočátku, že se proti němu flotila vzbouří. Záhy tuto obavu ale vystřídala horší, když si uvědomil, že by mohla jeho jménem snadno vyvolat vojenský převrat proti samotné Alianci.

Badaya přikývl a jeho úsměv nabral na tvrdosti.

„Někteří kapitáni chtěli, abychom ke stanici Ambaru poslali pár bitevních lodí, ať velkoradě připomeneme, kdo tady tomu ve skutečnosti velí. Ale řekl jsem jim, že to takhle nechcete.“

„Přesně tak,“ souhlasil Geary a snažil se, aby jeho hlas neprozradil úlevu. „Musíme zachovávat dojem, že stále vládne velkorada.“

Alespoň tohle byla krycí historka, kterou Geary používal na Badayu a jeho frakci. Kdyby velkorada přikázala Gearymu udělat něco, co by bylo zjevně proti jeho vůli, musel by to provést. A tím by porušil celou maškarádu a nejspíš by došlo ke katastrofě.

„Rionová vám pomůže je zvládnout,“ poznamenal Badaya opovržlivě. „Máte ji v kapse a ona politiky dokáže udržet v lajně. Jelikož říkáte, že už je na čase, tak vás nebudu zdržovat, pane.“ Badayův obraz s úšklebkem zasalutoval a zmizel.

Geary potřásl hlavou a napadlo ho, co by asi udělala koprezidentka Callaské republiky a alianční senátorka Viktorie Rionová, kdyby slyšela Badayu říkat, jak ji má Geary v kapse. Nejspíš nic dobrého.

Geary prošel chodbami Neochvějného k hangáru raketoplánů a cestou opětoval nadšené pozdravy posádky. Neochvějný byl jeho vlajkovou lodí od chvíle, kdy v syndické domovské soustavě převzal velení nad flotilou uvězněnou hluboko na nepřátelském území a zjevně odsouzenou k záhubě. Navzdory přesile dokázal přivést většinu lodí domů a jejich posádky věřily, že Geary svede cokoli. Dokonce i vyhrát válku, ve které bojovali už jejich rodiče a prarodiče. Geary se snažil zachovávat klid a předvádět sebevědomý výraz, přestože uvnitř se v něm všechno vařilo.

Když ale dorazil k raketoplánu, musel se trochu zamračit. Stály tam Desjaniová i Rionová, hned vedle sebe, a tiše se spolu s neutrálními výrazy bavily. Jelikož spolu ty dvě ženy mluvily jen v případě naprosté nutnosti a byly spíš připravené se do sebe kdykoli pustit noži, pistolemi, pekelnými kopími nebo jakýmikoli jinými zbraněmi, Gearyho jejich klidný rozhovor pochopitelně zarazil.

Když se přiblížil, vyrazila Desjaniová k němu, zatímco Rionová prošla průchodem do hangáru.

„Raketoplán je připraven i s eskortou,“ oznámila Desjaniová. Trochu se zamračila, když přejela očima jeho uniformu a natáhla ruku, aby mu trochu upravila některé stužky. „Flotila je taky připravená.“

„Táňo, spoléhám na vás, Duellose a Tuleva, že dokážete udržet situaci pod kontrolou a nedovolíte, aby to všechno bouchlo jako supernova. Badaya by se měl snažit, aby nikdo z flotily nezareagoval přehnaně a nespustil to, ale vy tři se musíte postarat, aby to nespustil Badaya.“

„Jistě, pane,“ přikývla klidně. „Ale určitě si uvědomujete, že nikdo z nás nezmůže nic, pokud přehnaně zareaguje velkorada.“ Přistoupila k němu blíž a položila mu ruku na předloktí. Nečekané gesto ještě víc zvýraznilo to, co mu řekla: „Naslouchejte jí. To je její bojiště a její zbraně.“

„Rionové?“

Geary by nikdy nečekal, že ho k naslouchání Rionové vyzve zrovna Desjaniová.

„Ano,“ odpověděla Desjaniová. O krok ustoupila a zasalutovala. Jen její oči prozrazovaly, jaké obavy má. „Hodně štěstí, pane.“

Opětoval jí pozdrav a vstoupil do hangáru. Nedaleko od vstupu čekal trup raketoplánu s celou četou mariňáků v kompletních bitevních zbrojích stojících ve dvou řadách kolem nakládací rampy.

Než stačil Geary něco říct, předstoupil před něj mariňácký major a zasalutoval: „Dostal jsem rozkaz vést vaši čestnou stráž, kapitáne Geary. Doprovodíme vás na setkání s velkoradou.“

„Proč jsou vaši mariňáci v bitevních zbrojích?“ zeptal se Geary.

Major ani na okamžik nezaváhal.

„Sluneční soustava Varandal má nadále vyhlášený poplach úrovně „hrozící okamžitý útok“, pane. Podle řádů musí být mí vojáci maximálně připravení k boji, pokud se při této úrovni výstrahy účastní oficiálního přesunu.“

To se opravdu hodilo. Geary se zadíval na Rionovou, kterou bitevní výbava mariňáků nijak nepřekvapila. V tomhle zjevně jela i Desjaniová. Ale čestnou stráž musela schválit i velitelka mariňáků plukovnice Carabaliová. Navzdory tomu, že se Gearymu představa návštěvy politických nadřízených v doprovodu po zuby ozbrojených mariňáků nijak nezamlouvala, rozhodl se, že to nechá být. Stát proti společnému rozhodnutí Desjaniové, Rionové a Carabaliové mu nepřipadalo moudré.

„Dobrá tedy. Děkuju vám, majore.“

Mariňáci zvedli zbraně do pozice k poctě zbraň, když Geary vstoupil na rampu s Rionovou po boku. Zasalutoval mariňákům, aby potvrdil poctu, již mu vyjadřovali. V takovýchto chvílích, kdy salutoval neustále hodinu v kuse, ho napadalo, že zavést salutování zpět do flotily nebyl zas tak dobrý nápad.

Došli společně s Rionovou do malé VIP kabiny hned za pilotním kokpitem. Mariňáci nastoupili za nimi a zabrali sedadla v hlavní kabině raketoplánu. Geary se připoutal a zadíval se na stavový displej před sebou, promítající obrazy z venkovní kamery. Černá plocha posetá hvězdami by klidně mohla být opravdové okno, kdyby byl někdo natolik šílený, aby udělal v trupu raketoplánu tak nebezpečnou konstrukci.

„Jste nervózní?“ zeptala se Rionová.

„Nepoznáte to sama?“

„Ani ne. Odvádíte dobrou práci.“

„Díky. Co jste to s Desjaniovou kuly za pikle, když jsem přišel do hangáru?“

„Jen ženské tlachy,“ prohlásila Rionová a mávla rukou. „Válka, osud lidstva, základní principy vesmíru. Takové věci.“

„Dospěly jste k nějakému závěru, který bych měl znát?“

Chladně se na něj zadívala, ale pak se upřímně usmála ve snaze ho uklidnit: „Myslíme si, že budete v pořádku, dokud budete sám sebou. Obě vám hlídáme záda. Cítíte se lépe?“

„Je to mnohem lepší, díky.“

Stavové indikátory ukázaly, že se vstupní rampa zvedá a zavírá. Vnitřní vrata hangáru se uzavřela, vnější otevřela a pak se raketoplán vznesl, otočil hladce na místě a vrhl se do prázdného vesmíru. Gearymu na rtech zahrál úsměv. Autopiloti dokázali řídit raketoplány stejně dobře jako lidé, v mnoha ohledech i lépe, ale jen lidé dokázali při pilotáži předvést svůj styl. Obraz Neochvějného se na displeji rychle zmenšoval, jak raketoplán nabíral rychlost.

„Tohle je poprvé, co jsem mimo palubu Neochvějného,“ uvědomil si Geary najednou.

„Chcete říct od chvíle, kdy jsme vyzvedli váš záchranný modul,“ opravila ho Rionová.

„Jo.“ Jeho dřívější domov a známí zmizeli dávno v minulosti. Neochvějný se pro Gearyho stal domovem a posádka rodinou. Připadalo mu divné opouštět je, i když jen na chvíli.

Cesta se zdála velmi krátká. Externí struktury obrovské vesmírné stanice Ambaru pomalu narůstaly, až zakryly celý výhled, zatímco raketoplán pomalu klouzal vesmírem k přiřazenému doku. O okamžik později přistáli. Geary čekal, dokud kontrolky neukázaly, že je v doku obnovená atmosféra, pak se zhluboka nadechl, postavil se, znovu si upravil uniformu a kývl hlavou na Rionovou: „Půjdeme.“

Rionová odpověděla pohybem hlavy, který mu připadal povědomý, ale přitom mu nějak neseděl. Pak si uvědomil, že se Rionová chová podobně jako Desjaniová před zahájením boje. Stejně jako Desjaniová chystající se udeřit na syndické válečné lodě byla Rionová v tu chvíli ve svém živlu, připravená bojovat svým vlastním způsobem.

Dok byl mnohem větší než hangáry na Neochvějném, ale Geary si nejprve všiml, že se jeho mariňácká čestná stráž rozmístila kolem nástupní rampy v kruhové formaci zády k raketoplánu, se zbraněmi připravenými, místo aby je měli pověšené na řemenech. I jejich zbroje byly uzavřené a připravené na bojové podmínky. Geary se rozhlédl a všiml si, že podél tří stěn doku stojí seřazení vojáci celé jedné roty pozemní pěchoty, všichni ozbrojení, nicméně bez bojových zbrojí. Pěšáci sledovali mariňáky se zjevnou nervozitou.

Takže Rionová měla pravdu. Varovala ho, že se ho velkorada možná pokusí zatknout a izolovat od zbytku flotily v přesvědčení, že by se jinak mohl pokusit o převrat. Geary tu urážku své cti pocítil jako vlnu chladu procházející celým jeho tělem. Sešel dolů po rampě ke známé postavě, jež tam na něj čekala. Ačkoli se Geary s admirálem Timbalem nikdy osobně nesetkal, dostal od něj několik video-zpráv. Ve všech se admirál upřímně snažil vyhýbat konverzaci a nechával všechny operační záležitosti na Gearym.

Geary se postavil před Timbala a zasalutoval. Držel ruku u hlavy, zatímco na něj Timbale chvíli zmateně zíral. Pak se v Timbalových očích objevil záblesk pochopení a admirál rychle a neohrabaně pozdrav opětoval.

„Ka-kapitáne Geary. Ví-vítejte na stanici Ambaru.“

„Děkuju vám, pane,“ rozlehla se Gearyho suchá odpověď v jinak tichém hangáru.

Rionová se postavila vedle něj a oslovila Timbala: „Admirále, navrhuji, abyste svou čestnou stráž rozpustil. Už kapitána Gearyho na stanici uvítali.“

Timbale na ni chvíli zíral, pak se zadíval na mariňáky a po tváři mu začala stékat kapka potu.

„Já…“

„Možná kdybyste kontaktoval předsedu velkorady senátora Navarra, určitě by upravil vaše původní rozkazy?“ nadhodila Rionová.

„Ano,“ zacouval Timbale se špatně skrývaným pocitem úlevy o pár kroků dozadu a zamumlal něco do komunikátoru. Chvíli vyčkával a pak opět něco zašeptal. S nuceným úsměvem pokývl hlavou a potom se obrátil k pěšákům rozmístěným podél stěn hangáru.

„Plukovníku, odveďte své vojáky zpět do jejich ubikací.“

Důstojník velící pěšákům vystoupil z řady a otevřel ústa ve snaze protestovat.

„Prostě to udělejte, plukovníku!“ vyštěkl Timbale.

Pěšáci udělali čelem vzad, seřadili se a opustili hangár. Nejeden se přitom podíval přes rameno po Gearym. Toho napadlo, co by se asi stalo, kdyby vojákům vydal rozkaz přímo on. Udělali by to, co by od nich chtěl Black Jack? Ten nápad v něm vyvolal další obavy, jelikož si jasně uvědomil, jakou moc má ve svých rukou a co by mohl způsobit, pokud si nebude dávat pečlivý pozor.

Když poslední pěšák odešel, zadíval se Geary na majora své osobní stráže. Co teď? Měl by si vzít eskortu s sebou? Měl snad nějaký důvod věřit, že se neobjeví další pěšáci s rozkazy zatknout ho, jakmile by hangár opustil? Opatrnost mu přikazovala vzít si alespoň část mariňáků.

Což by ale znamenalo brát si na setkání s velkoradou ozbrojené a obrněné vojáky. Každý, kdo by to viděl nebo o tom slyšel, by v tom jasně viděl buď hrozící puč, nebo minimálně nedůvěru Gearyho k politickému vedení Aliance. Následky takového rozhodnutí by mohly zničit vše, o co se snažil. A také spustit puč, ze kterého měl nesmírnou hrůzu. Ale bylo mu zároveň jasné, že v případě jeho zatčení bude flotila jednat bez ohledu na to, co Geary všem tvrdil.

Rionová ho sledovala na první pohled s naprostým klidem. Nemohla mu teď říct, co má dělat, ne s tím, kolik dalších lidí je sledovalo a poslouchalo, ale její postoj mu předával jasnou zprávu. Sebejistota. Klid. Geary se zhluboka nadechl a obrátil se k veliteli svých mariňáků: „Zůstaňte tady. Dejte si pohov. Nevím, jak dlouho to bude trvat.“

„Pane?“ ukázal mariňácký major na své muže. „Mohl bych s vámi poslat oddíl a…“

„Ne,“ zamítl to Geary a rozhlédl se. Snažil se přitom chovat jako muž, který má svědomí čisté a nemá jediný důvod obávat se nadřízených. „Jsme na přátelském území, majore. Jsme mezi přáteli. Lidé Aliance se nemusí bát své vlády ani ostatních občanů.“

Geary nevěděl, kdo všechno ho poslouchá, ale význam jeho slov by měl snad být jasný.

„Ano, pane,“ zasalutoval mu major.

Timbale se zadíval na Gearyho a v jeho očích byl kromě obav vidět i zmatek.

„Mohl byste mi oznámit své úmysly, kapitáne?“ zeptal se admirál tiše.

„Dostal jsem rozkaz podat hlášení velkoradě, pane. Mám v úmyslu poslouchat rozkazy.“

Rozpozná Timbale, co je psáno mezi řádky?

Rionová kývla hlavou k nitru stanice: „Neměli bychom nechat velkoradu čekat, admirále.“

Timbale přejel očima z Rionové na Gearyho a pak se zjevně rozhodl: „Jen okamžik, prosím.“

Odešel kousek stranou, rychle promluvil do komunikátoru, chvíli počkal a pak znovu něco říkal zjevně rozzlobeným tónem. Nakonec se spokojeně obrátil ke Gearymu: „Teď už by nic nemělo bránit vaší schůzce s velkoradou, kapitáne. Pojďte prosím se mnou.“

Geary nechal Rionovou jít vedle Timbala a sám se zařadil za ně. Většina jeho nervozity zmizela. Všechny pochybnosti zahnal ledový vztek, který v něm vyvolal předpoklad velkorady, že by se mohl chovat nečestně.

Společně s Timbalem a Rionovou prošli bludištěm chodeb, křižovatek a místností. Stejně jako většina orbitálních stanic i Ambaru rostla připojováním dalších a dalších vrstev kolem jádra původní instalace. Nebylo nijak překvapivé, že si velkorada vybrala prostor pro schůzi v nejvnitřnější, a tedy nejbezpečnější části stanice.

Když Geary vstoupil do místnosti, všiml si, že celou jednu zeď zabírá obrovské virtuální okno do vesmíru, takže se místnost jako by nacházela na okraji stanice. Nad velkým konferenčním stolem se vznášela hvězdná mapa a vedle ní se nacházela miniaturní reprezentace flotily a ostatních lodí ve sluneční soustavě Varandal. Za stolem sedělo sedm mužů a žen v civilním oblečení a na jedné straně stáli generál pozemních sil a admirál flotily, kteří se zjevně necítili ve své kůži.

Od chvíle, kdy Geary převzal velení flotily, uspořádal spoustu schůzí, ale tahle byla jiná. Na rozdíl od konferenční místnosti na palubě Neochvějného byli všichni přítomní fyzicky, místo aby se účastnili jen prostřednictvím virtuálního softwaru. A ještě důležitější byl fakt, že tentokrát neměl Geary nejvyšší hodnost. Neuvědomoval si, jak moc si na tohle zvykl.

Ale pak pochopil, co je v místnosti nejvíce rušivé. Nebyla tam kapitánka Táňa Desjaniová. Zvykl si spoléhat na její přítomnost, podporu a rady vždy, když se musel účastnit důležitých schůzí.

Geary napochodoval na místo před stolem, otočil se k němu a zasalutoval: „Kapitán John Geary, službukonající velitel alianční flotily hlásí příchod,“ oznámil formálním tónem.

Vysoký hubený civilista ve středu přikývl a udělal vágní gesto: „Děkujeme vám, kapitáne Geary.“

„Kdo vás udělal velitelem flotily, kapitáne?“ chtěl okamžitě vědět jiný politik.

Geary dál upíral pohled na vzdálenou stěnu místnosti a odpověděl: „Admirál Bloch mě učinil svým nástupcem v domovské sluneční soustavě Syndiků těsně před tím, než opustil flotilu, aby se mohl účastnit vyjednávání na nepřátelské vlajkové lodi, pane. Když zemřel, zůstala mi ta pozice na základě faktu, že jsem byl služebně nejstarší přítomný důstojník.“

„To už jsi věděl,“ zamumlala nízká a široce stavěná politička ke kolegovi.

Muž, který promluvil jako první, gestem ostatní vyzval k mlčení a pak se mračil, zatímco se ti dva dál bavili.

„Mluví předseda rady,“ vyštěkl. Chvíli opětoval vzteklé pohledy dvou politiků, než se zadíval na Gearyho. Dlouho si ho upřeně prohlížel, než pokračoval: „Proč jste tady, kapitáne?“

„Abych přednesl své hlášení o nedávných operacích provedených flotilou za mého velení, když jsme byli mimo kontakt s autoritami Aliance,“ odříkal Geary. „A abych přednesl doporučení ohledně budoucích operací.“

„Doporučení?“ Vysoký civilista se opřel do křesla, chvíli se na Gearyho pátravě díval a pak se náhle jeho oči zaměřily na Rionovou: „Paní koprezidentko, na vaši přísahu Alianci, myslí to vážně?“

„Ano, myslí.“

„Oddělili jsme ho od těch zrádných mariňáků, senátore Navarro,“ prohlásil náhle generál pozemní armády. „Můžeme ho zatknout. Odvézt ho ze stanice a pryč z Varandalu dřív, než si někdo…“

„Ne,“ zavrtěl hlavou senátor Navarro. „Nebyl jsem si ani předtím moc jistý tím, co jste mi předložili jako jednoduché bezpečnostní opatření. Poté co jsem toho muže poznal osobně, jsem si jistý, že by to byla chyba.“

„Tohle je rozhodnutí, které musí učinit celá rada,“ přerušila ho hubená žena.

„Souhlasím se senátorem Navarrem,“ odpověděla široce stavěná politička, čímž u některých svých kolegů vyvolala překvapené výrazy. Gearymu to řeklo, že za normálních okolností ta žena Navarra nepodporuje.

„Vylodil se na stanici s útočným oddílem mariňáků…“ vrtěl znepokojeně hlavou další politik.

„Což od něj bylo moudré, ne?“ odpověděla mu okamžitě politička.

„Můžeme to teď zastavit!“ trval na svém generál. „Zabránit mu v nejhorším!“

Senátor Navarro udeřil do stolu tak silně, až se náraz rozlehl v celé místnosti a na chvíli donutil všechny ztichnout. Navarro vztekle přejel pohledem kolem stolu a pak upřel oči na generála.

„Co chcete zastavovat, generále Firgani? Řekněte mi, proč by kapitán Geary nechal ty mariňáky v hangáru, kdyby měl v plánu proti nám teď nějak vystoupit?“

Generál jen mlčky spaloval pohledem Gearyho, na kterého se pak zadíval i Navarro.

„Kapitáne Geary, myslím, že jsme se jen o vlásek vyhnuli vážnému omylu. Aliance nikdy nezatýká své občany za zločiny, které ještě nespáchali. Zvlášť pokud řečení občané nepředvedli žádnou touhu takový zločin spáchat. A především Aliance netrestá občany, kteří jí sloužili tak dobře jako vy. Omlouvám se vám, kapitáne.“

Navarro se postavil a lehce se Gearymu uklonil. Armádní generál zrudl vzteky a i u některých politiků u stolu to vyvolalo podrážděné výrazy na tvářích.

„Děkuju vám, pane,“ odpověděl Geary. Část jeho vzteku v důsledku Navarrova chování zmizela. „Ranilo mne, že někdo může pochybovat o mé cti.“

Senátor, který hned na počátku na Gearyho slovně udeřil, si odfrkl, ale Navarro ho ignoroval a místo toho se obrátil na generála a admirála stojící vedle něj.

„Kapitán Geary teď přednese velkoradě své hlášení. Generále Firgani, admirále Otropo, admirále Timbale, monitorujte prosím situaci v soustavě Varandal, zatímco tady budeme s kapitánem Gearym a senátorkou Rionovou zavřeni.“

Tři důstojníci vyrazili k odchodu a s různým úspěchem skrývali své rozčarování. Geary ale v tu chvíli promluvil. Neměl důvod smýšlet nějak dobře o generálu Firganim nebo respektovat cokoli, co by mohlo napadnout admirála Otropu, nicméně admirál Timbale mu nikdy nedělal problémy, naopak se snažil, aby lodě flotily dostaly vše, co potřebovaly. Navíc zjevně díky němu mohl Geary na setkání dorazit, aniž by byl zatčen.

„Pane, pokud můžu požádat, byl bych rád, kdyby byl přítomen admirál Timbale. S ohledem na to, že přímo řešil bojovou situaci v této soustavě, mohl by mé hlášení v některých aspektech doplnit.“

Navarro pozvedl obočí, ale pokynul překvapenému Timbalovi, aby zůstal.

„Dobrá, kapitáne Geary.“

Admirál Otropa přejel vytřeštěnýma očima z Gearyho na Navarra.

„Pokud se schůze účastní důstojníci s nižší hodností než já, měl bych zůstat také.“

Část radních začala mluvit, ale Navarro je s unaveným výrazem na tváři ostře přerušil: „Jistě, admirále. Zůstaňte.“ Jelikož se Firgani zjevně chystal také něco namítnout, řekl mu Navarro: „Generále, jelikož máte takové obavy o bezpečí velkorady, měl byste osobně dohlédnout na události venku. Děkuji vám.“

„Ale senátore…“ začal Firgani.

„Děkuji vám.“

Firgani zrudl v obličeji, ale z místnosti odpochodoval bez dalších námitek. Admirál Timbale o krůček odstoupil od admirála Otropy a pak společně mlčky stáli, zatímco se Navarro obrátil zpět ke Gearymu a pokračoval: „Kapitáne, všichni známe základní prvky vašeho hlášení, ale je nám jasné, že nám toho můžete říct víc. Do toho, prosím.“

Geary se natáhl po ovladači displeje stolu a zapojil ho do vlastního komunikátoru. Ani tady nevěřil zabezpečení bezdrátových linek. Hvězdná mapa zmizela, nahrazena obrazy, které se mu dokonale vypálily do paměti. Koule tvořená poničenými aliančními loděmi za zdí lodí v trochu lepším stavu. Obě formace stály proti zakřivené syndické flotile, jež měla obrovskou početní převahu. Byla to situace v domovské syndické soustavě, když Geary převzal velení nad zbytkem alianční flotily, jež se probojovala přes syndickou léčku. Gearyho vzpomínky na ty okamžiky byly oslabené zdravotními komplikacemi z dlouhého hibernačního spánku a post-traumatickým stresem, který utrpěl v důsledku zjištění, že prospal sto let. Když převzal velení, nabralo vše jasné obrysy, protože ho povinnosti donutily znovu se soustředit. Geary se uklidnil dlouhým nadechnutím a pak začal odříkávat své hlášení.

Na jednom místě se zarazil.

„Přikázal jsem flotile stáhnout se ke skokovému bodu vedoucímu ke hvězdě Corvus. Během ústupu se bitevní křižník Odpůrce obětoval, aby zabránil čelním syndickým lodím v dosažení a zničení ostatních aliančních lodích ještě před skokem.“

Odpůrci velel jeho prasynovec Michael Geary, muž biologicky starší než on, zahořklý kvůli faktu, že celý život strávil ve stínu legendárního Black Jacka Gearyho.

„Víte, jestli komandér Michael Geary přežil ztrátu své lodě?“ přerušila v tu chvíli Gearyho rozložitá žena.

„Ne, paní, to nevím.“

Přikývla s přehnanými sympatiemi, ale jiný senátor ten okamžik využil, aby se panovačným tónem zeptal: „Přivezli jste zpět klíč k syndické hypersíti, který nám předal syndický zrádce?“

„Ano, pane,“ potvrdil Geary. Bylo mu divné, proč je mu ta otázka předkládaná jako obvinění.

„Proč jste ho znovu nepoužili? Proč jste se s flotilou rychle nevrátil?“ chtěl vědět senátor.

„Protože Syndikové mohli snadno posílit sluneční soustavy na hypersíti podél naší trasy,“ snažil se Geary trpělivě vysvětlovat. „Věděli jsme, že musíme klíč dostat bezpečně domů do Aliance, ale abychom to dokázali, museli jsme se vyhýbat syndickým branám. Pokusili jsme se klíč použít v Sancere, ale Syndikové zahájili palbu na vlastní bránu a vyvolali její kolaps.“

„Takže je k ničemu,“ prohlásil senátor a rozhlédl se kolem stolu, jako by své kolegy vyzýval k nesouhlasu.

„To ne,“ řekl Geary a doufal, že se mu podařilo říct to pevným, ale uctivým hlasem. „Je pro nás kriticky důležitý. Klíč byl analyzován a už se vyrábí jeho duplikáty, i když mi bylo řečeno, že to bude nějakou dobu trvat. Originál je zpět na Neochvějném, kde nám bude dál poskytovat obrovskou výhodu. Můžeme používat nepřátelskou síť proti nim. Syndikové by mohli naši výhodu zrušit jedině tak, že by zničili celou svou hypersíť, což by ale poskytlo Alianci mimořádnou ekonomickou i vojenskou výhodu. Existují další problémy, o kterých se zmíním…“

„Chci to vědět teď…“ začal senátor, ale Navarro ho ostrým hlasem přerušil.

„Necháme kapitána Gearyho dokončit hlášení, pak budeme pokládat případné otázky.“

„Ale ta tvrzení o kolapsech bran…“

„Budeme řešit, až když hlášení kapitána Gearyho skončí,“ trval na svém Navarro. Jeho protivník se rozhlédl, jako by hledal podporu. Nicméně žádnou nenašel, a tak mlčel a jen se na Navarra naštvaně díval.

Geary pokračoval a přepnul displej tak, aby ukazoval průlet alianční flotily přes sluneční soustavu Corvus a pak její cestu přes další soustavy a bitvy. Přitom Geary suše hlásil klesající stav palivových rezerv a popisoval zoufalé boje proti syndické přesile, snažící se znovu a znovu zničit nebo alespoň oslabit zbytek aliančních lodí.

Admirál Otropa nebyl zjevně zvyklý tiše stát, zatímco byl středem pozornosti jiný důstojník. Jeho netrpělivost viditelně narůstala až do chvíle, kdy využil Gearyho odmlku a prohlásil: „Vážení členové velkorady, nevěřím, že kapitán Geary popisuje své bitvy přesně.“

Všichni se k němu obrátili a na obličejích jim hrály různé výrazy, nicméně pouze Rionová zareagovala nahlas. „Opravdu, admirále? Tvrdíte, že záznamy aliančních válečných lodí a hlášení jejich důstojníků byly zfalšované?“ zeptala se klamně klidným tónem.

„Ano!“ pokýval Otropa nadšeně hlavou. „Naši předkové znali tajemství, které přináší vítězství v boji. Přímá zteč, kdy se každý kapitán snaží soutěžit s ostatními, předvést největší odvahu a udeřit na nepřítele jako první. Vítězství, která jsou nám tady zobrazována, tyto principy naprosto popírají! Není možné, aby byly záznamy pravdivé, ne, pokud chceme nadále ctít své předky.“

Geary na Otropu nevěřícně zíral a chvíli mu trvalo, než si uvědomil, že teď všichni sledují jeho a čekají na to, co admirálovi odpoví. Ten se na Gearyho díval se samolibým výrazem.

„Admirále,“ začal Geary pomalu, „obvinění, které jste bez jakéhokoli důkazu právě vznesl, přináší pochybnosti o mé cti. Také útočí na čest všech důstojníků a lodníků flotily. Nikdy jsem netvrdil ani nenaznačoval, že jim chybí odvaha, že někdy ze sebe nedokázali v boji s nepřítelem vydat vše. Lodě a jejich posádky ztracené během naší dlouhé cesty domů jsou silnějším důkazem odvahy než jakákoli slova, která bych mohl vyslovit já.“

„Já neříkám…“ začal Otropa.

„Ještě jsem neskončil,“ přerušil ho Geary. Od chvíle, kdy převzal velení, měl spousty zkušeností se vzpurnými důstojníky a nehodlal Otropovo jednání trpět, bez ohledu na admirálovu vyšší hodnost. Před očima mu proletěla vzpomínka na Numosovy chyby u Kalibanu a na Falca vedoucího lodě na smrt u Vidhy. Vzpomněl si na Mideu slepě ženoucí Paladina na smrt u Lakoty. Došla mu s těmi pitomci trpělivost.

„Naši předkové bojovali stejně tak s moudrostí jako s odvahou. Já to vím. Byl jsem tam. Bojovali tak, aby jejich bitvy a oběti měly nějaký smysl. Měl jsem tu čest velet lodím v dnešní flotile, měl jsem možnost vydávat rozkazy mužům a ženám jejich posádek. A mohl jsem jim také ukázat, jak naši předkové bojovali ve skutečnosti. V bitvě se bojuje s nepřítelem, ne s ostatními kapitány. I v týmové práci dobře vycvičené a spolupracující flotily je dostatek prostoru k prokázání osobní odvahy, ale ne za cenu porušení povinnosti, kterou máme vůči lidem a planetám, jež chráníme.“

Otropa se zamračil a zjevně se snažil najít vhodnou odpověď. Admirál Timbale stojící vedle něj se mu zjevně nijak nechystal pomoci, místo toho se díval někam do rohu místnosti a tvářil se, že s Otropou nemá nic společného.

Rozložitá žena se zahihňala.

„Máte nějaké důkazy podporující tvrzení, že byly záznamy flotily zfalšované?“ zeptala se Otropy posměšně.

„Ne, paní senátorko,“ odpověděl admirál přiškrceně. „Ale ty výsledky, to tvrzení, že zničili tolik nepřátel, a přitom měli tak minimální ztráty…“

„V tom případě bychom měli nechat kapitána Gearyho, ať pokračuje ve svém hlášení, zatímco vy půjdete po takových důkazech pátrat,“ navrhla mu.

Otropa zrudl, ale senátor Navarro přikývl a pohodil hlavou ke dveřím.

Když Otropa odešel, Geary chvíli počkal a pak pokračoval a začal mluvit o přísně utajených částech svého hlášení. Přednesl velkoradě vše, co bylo známo nebo se předpokládalo o cizí rase žijící za syndickým teritoriem. Tváře civilistů nejprve ukazovaly nedůvěru, kterou rychle doplnily narůstající obavy. Když Geary vysvětlil, jak se cizáci pokusili zařídit zničení alianční flotily v soustavě Lakota, jedna z žen nevydržela a začala vrtět hlavou.

„Kdyby existovalo nějaké jiné vysvětlení, kapitáne, odmítla bych o vaší teorii byť jen přemýšlet.“

Geary nakřivil ústa a odpověděl: „Paní, věřte mi. Kdyby bylo nějaké jiné vysvětlení, okamžitě bychom po něm skočili.“

Když popsal funkci mimozemských počítačových červů v navigačních a komunikačních systémech, poklesla admirálovi Timbalovi čelist a senátor Navarro se prudce předklonil: „Našli jste ty červy? Naše vlastní lodě hlásily své pozice těm… ať už je to, kdo chce?“

„Nepřišli jsme na to, jak fungují,“ dodal Geary. „Objevili jsme způsob, jak je z lodních systémů odstranit, ale musíme předpokládat, že systémy ostatních aliančních lodí a stanic jimi budou také prolezlé. To samé bude platit i pro Syndiky.“

„Proč se asi o tomhle nikdo z nás nedozvěděl dřív?“ zeptala se hubená žena plochým tónem, který u Navarra vyvolal neznatelné zamračení.

„Nehledali jsme je,“ odpověděla Rionová. „Nikdo z nás se po něčem takovém nedíval. Ne po něčem, co je o tolik pokročilejší než jakákoli naše nebo syndická technika.“

„Možná ne,“ odpověděla hubená žena. „Ačkoli není pochyb, že důvody, proč jsme se nedívali, se různí.“

Rozložitá žena odpověděla smíchem.

„To komentujete intelekt, nebo morálku ostatních členů rady, Suvo?“

Navarrovi se podařilo radu znovu utišit. Bylo na něm vidět, jak jeho nespokojenost narůstá.

„Pokračujte, prosím, kapitáne Geary.“

Všichni sebou škubli, když Geary přehrál záznam zničení soustavy Lakota, spuštěného útokem syndických lodí na bránu hypersítě.

„Měli jsme štěstí. Jak už jsem popsal v předchozím hlášení, podle expertů může při kolapsu brány dojít k uvolnění energie až na úrovni exploze novy.“ Politici se znovu otřásli. „Věříme, že cizinci mají možnost aktivovat spontánní kolaps kterékoli brány hypersítě na syndickém i aliančním území. To je jediné vysvětlení pro katastrofu v soustavě Kalixa.“

Timbale rychle přikývl: „Podařilo se nám do Kalixy poslat zvěda. Právě se vrátil. Celá sluneční soustava je totálně zničená.“

Senátor Navarro sklopil ruku, kterou si do té doby zakrýval oči.

„Takže jste neměl obavy ze spontánního kolapsu bran, jak jste tvrdil ve své zprávě vysílané po příletu flotily na Varandal. Bál jste se, že kolaps bran spustí cizinci.“

„Ano, pane. Stejně jako to udělali u Kalixy. Nicméně mi nepřipadalo rozumné vysílat veřejně i tohle.“

„Už tak jste vyvolal pořádnou paniku,“ zavrtěla hlavou hubená žena. „Ty záznamy z Lakoty všechny k smrti vyděsily.“

„Považovali jsme za důležité co nejlépe všechny motivovat k okamžité instalaci zabezpečovacích systémů na brány,“ odpověděla Rionová.

„To se vám rozhodně podařilo,“ souhlasil Navarro. Dlouze vydechl a pokračoval: „Krátce před touhle schůzí jsem dostal zprávu, že došlo ke kolapsu brány v soustavě Petit. Chvíli jim trvalo, než se jim podařilo skočit jednou lodí do nejbližší soustavy s branou a oznámit to. Díky tomu zabezpečovacímu systému, jehož instalaci dokončili dvanáct hodin před kolapsem, se uvolnila energie jen na úrovni středně silné solární erupce.“

Admirál Timbale se podíval na Gearyho a řekl mu: „Za posledních padesát let jsme v Petitu postavili spousty loděnic. Je to hustě osídlená soustava a pro válečné úsilí kriticky důležitá. Kdyby se u Petitu stalo to co u Kalixy, byla by to děsivá tragédie a obrovská rána naší obraně.“

„Jsou už nainstalované bezpečnostní systémy na všech aliančních branách?“ zeptala se Rionová.

„Měly by být,“ odpověděl Navarro. „Neměli jsme dost času získat potvrzení od všech soustav, ale dokonce i brána v soustavě Sol by měla mít systém nainstalovaný. A ta je na nejvzdálenější hranici aliančního území.“

Jeden ze senátorů vycenil zuby: „Konečně máme zbraň, se kterou můžeme vyhrát válku! My máme ty bezpečnostní systémy, ale Syndikové ne! Můžeme zničit jejich brány a zlikvidovat všechny jejich soustavy…“

„Copak jsi zešílel?“ obořila se na kolegu hubená senátorka Suva. „Viděl jsi, co udělala ta brána v Lakotě.“

„Ale vyhráli bychom válku,“ neochotně souhlasila rozložitá senátorka.

Geary viděl, jak o tom politici přemýšlí a přijímají to jako možnost, přesně jak čekali jeho důstojníci i Rionová. Když dostali vůdci Aliance do rukou nelidskou zbraň schopnou ukončit sto let trvající válku, vážně přemýšleli, jestli nevyvolají exploze na úrovni novy v soustavách osídlených lidmi. Ale než stačil cokoli říct, předběhla ho Rionová: „Ne, nevyhráli. Syndikové už vědí, že jejich brány mohou selhat, a určitě si nainstalovali obdobný bezpečnostní systém.“

„Určitě?“ zeptal se jiný senátor Rionové.

„Ano,“ odpověděla Rionová suše. „Víme, že je Syndikové mají.“

„Musím dodat,“ přidal se Geary, „že bych podal rezignaci, než abych splnil takový rozkaz a spustil kolaps brány hypersítě za účelem vyvraždění lidmi osídlené soustavy.“

Navarro zavrtěl hlavou a zeptal se: „Rezignoval byste? Proč byste prostě neodmítl rozkaz?“

„Odmítnutí platného rozkazu není podle řádu alianční flotily možné, pane. Navíc bych vás rád upozornil, že zničení brány vyžaduje, aby se lodě přiblížily na dostřel ke kotevním modulům brány. Tyto lodě by byly s naprostou určitostí zničeny.“

„Sebevražedná mise,“ okomentoval to Navarro.

„Ale zvažte, co bychom tím mohli získat!“ trval na svém senátor, který použití bran jako zbraní navrhl první. „Lidé a ozbrojené síly Aliance od nás čekají, že budeme činit těžká rozhodnutí nezbytná pro vítězství ve válce! Pokud to znamená použít syndické brány jako zbraně, za cenu aliančních lodí vyslaných na takovou misi…“

„Očekávají od nás, že prokážeme aspoň trochu moudrosti, když budeme rozhodovat, kam je pošleme zemřít,“ odrazil výpad Navarro. „Možná vám připadne těžké rozhodnout, zda lidé poletí na jistou smrt… ale já jsem si jistý, že pro ty lidi to bude mnohem horší.“

„Musíme vyhrát! Někteří z nás možná po vítězství netouží…“

„Neexistují žádné podklady pro předkládání takových obvinění proti kterémukoli členu rady!“ okamžitě namítl jiný senátor.

„Důkazy možná ne…“ přidal se další.

„Tak mě napadá,“ přehlušil celou hádku jasný Navarrův hlas, „jestli by Alianci neprospělo, kdyby sem kapitána Gearyho doprovodili jeho mariňáci.“

Nastalo šokované ticho. Navarro pomalu přejížděl pohledem ze senátora na senátora.

„Mohli bychom zvítězit za cenu naprostého vyvražďování osídlených soustav? Za jakou cenu? Za cenu naší vlastní lidskosti?“

Senátoři se začali dívat po sobě a zjevně nikdo z nich neměl připravenou odpověď. Nakonec senátor Navarro pokrčil rameny: „Zdá se, že už nikdo z nás nepovažuje použití bran hypersítě jako zbraně za možné. Není tedy potřeba hledat další důvody nebo argumenty. Osobně děkuji svým předkům, že takové rozhodnutí nespadlo na má ramena. A děkuji žijícím hvězdám, že jsme se této hrozby zbavili.“

Navarro se na chvíli odmlčel a zaměřil se pohledem na Gearyho: „Tak mě napadá, že znalost hrozby představované branami a techniky, jak je využít jako zbraně, by poskytla nepřekonatelnou výhodu každému, kdo by toužil ovládnout alianční vládu nebo zneužít hysterii vyvolanou kolapsem bran na aliančním území. Místo toho jste nám o tom řekl.“

„Nikdy ho nenapadlo něco jiného,“ poznamenala Rionová. „Potřebuje politiky, aby ho na takové možnosti upozornili, ale naštěstí odmítá takové možnosti použít.“

„Naštěstí,“ souhlasil Navarro suchým tónem. „Dnes v noci za to svým předkům poděkuji. Mohl jste si nechat i klíč syndické hypersítě, který poskytuje alianční flotile tak velkou výhodu. Mohl jste se stát nenahraditelným, kapitáne.“

Geary si nebyl jistý, jak moc na něm byla vidět jeho reakce.

„Poslední, co bych si přál, pane, je být nenahraditelný.“

„Pro některé lidi je bezpečná pracovní pozice velmi důležitá, kapitáne Geary. Pokračujte prosím ve svém hlášení.“

V tu chvíli už toho moc nezbývalo. Geary popsal poslední boje a dostal se až k bitvě u Varandalu, kdy se flotila dostala domů.

„Jste si jistý, že Syndikové měli v plánu vyvolat kolaps brány jako odvetu za kolaps u Kalixy?“ chtěla vědět mohutně stavěná žena.

„To je náš nejlepší odhad, paní senátorko. Odpovídá to akcím Syndiků v průběhu boje. Rád bych dodal, že hrdinná obrana Varandalu prováděná zdejšími loděmi a personálem před naším příletem byla pravděpodobně rozhodující pro zastavení katastrofy.“

„Co nám řekli syndičtí vězni z lodí zničených v boji?“ zeptal se Navarro admirála Timbala. „Jsou z rezervní flotily, že ano?“

Timbale se kousl do rtu a chvíli dával odpověď dohromady, než řekl: „Většina z nich nic nevěděla. Ani jim nebylo jasné, proč byli celou dobu umístěni na hranici tak daleko od aliančního území. Zdá se, že se mezi Syndiky hodně mluvilo o záhadném nepříteli, ale nikdo nevěděl nic jistého. Při výslechu několik služebně nejvýše postavených vězňů přiznalo, že měli v plánu vyvolat kolaps brány hypersítě jako odvetu za Kalixu. Také prozradili, že vědí o nelidské inteligentní rase na druhé straně syndického území. Podařilo se nám ověřit, že jejich úkolem bylo bránit Syndiky před touto rasou. Ale nikdo neví o cizincích nic specifického, alespoň se nám z nich nic nepodařilo dostat.“

„Ale potvrdili, že ta rasa existuje?“ zeptal se jeden ze senátorů.

„Ano, senátore, potvrdili. Tedy přesněji řečeno, skenování jejich mozku odhalilo shodu s našimi otázkami.“

„A ta rasa je nepřátelská?“

Timbale zaváhal, než odpověděl: „Syndičtí vězni nic přímo neřekli, ale zjevně z těch cizinců měli strach.“ Zadíval se na Gearyho a dodal: „Fakt, že si Syndikové drželi mocnou flotilu tak daleko od aliančního území, je podle mne dostatečně silný důkaz toho, že Syndikové cizincům nevěří.“

Senátorka Suva zavrtěla hlavou a zeptala se: „Proč předchozí výslechy zajatců nic takového neodhalily? Občas se nám přece podařilo zajmout nějakého syndického ředitele.“

„Nikdo se na to neptal,“ odpověděla jí Rionová. „Proč taky? Neměli jsme sebemenší důvod vyptávat se na možnou nelidskou inteligentní rasu na vzdálených hranicích.“

„Ale vy jste na to přišel,“ poznamenal Navarro s pohledem na Gearyho.

„Sám ne, pane,“ řekl Geary odmítavě. „Navíc jsme získali přístup k syndickým záznamům, které předtím alianční personál neviděl. Byla to šťastná souhra více událostí.“

Vypadalo to, jako by Navarro náhle zestárnul, když se zeptal: „Věříte, že cizinci vyprovokovali válku mezi Aliancí a Syndikovanými světy?“

„Považujeme to za pravděpodobné. Odpovídá to tomu, co víme. A vysvětluje to některé věci, které jinak nedávají smysl.“

„I kdyby to byla pravda,“ prohlásil další senátor s hořkostí, která se dala téměř nahmatat, „nezbaví to Syndiky zodpovědnosti za vyvolání války. Pořád budou vinni vší bolestí a utrpením, jež jsme museli překonat.“

„Netvrdím, že by je to zprostilo viny, senátore,“ odpověděl Geary. „To syndické vedení se rozhodlo zaútočit. Nicméně pokud je cizinci podfukem přesvědčili k útoku, bylo by to další jasné znamení, že nás cizinci považují za hrozbu, se kterou se musí vypořádat. Bylo by to také konzistentní s využitím technologie hypersítě jako pasti. Podařilo se jim přesvědčit celé lidstvo, abychom si do vlastních soustav umístili neuvěřitelně ničivé miny.“

„Konzultoval jste experty na hypersíť?“ zeptal se Navarro. „Souhlasí s teorií, že je hypersíť cizí technologie, podstrčená oběma lidským stranám, a že ke kolapsu brány hypersítě v Kalixe nemohlo dojít samovolně?“

„Ano, pane. Tedy, konzultoval jsem to s experty ve flotile. S vnějšími experty jsem nemluvil, dokud nedostanu s ohledem na citlivost této otázky svolení.“ Geary na chvíli sklopil zrak, než dodal: „Naneštěstí nejlepší expert flotily na hypersíť, kapitánka Cresidová, zemřela v bitvě o Varandal, když byl její bitevní křižník Zuřivý zničen.“

„Jaylen je mrtvá?“ vyhrkl senátor, který do té doby mlčel. „O tom jsem nevěděl. A sakra. Znám její rodinu. Ale říkáte, že byla předtím povýšena na kapitánku?“

„Povýšení v boji,“ přikývl Geary. „Při několika příležitostech jsem přikázal dočasná povýšení, která tímto předávám nadřízeným ke schválení a potvrzení. Doufám, že vláda vstřícně zváží mé návrhy. Také došlo k několika disciplinárním řízením a událostem, které musí převzít válečný soud, což hlásím nerad, ale doufám, že budou schváleny.“

Členové velkorady na Gearyho zírali a na jejich tvářích hrálo množství různých výrazů. Pak se Navarro tiše zasmál a vyvolal z Gearyho hlášení odpovídající dokument. „Promiňte, kapitáne Geary, ale občas mluvíte poněkud… staromódním způsobem. Musím pochopitelně hned dodat, že na tom není nic špatného. Proč si myslíte, že musí vaši nadřízení schválit povýšení a disciplinární akce v boji?“

Geary na senátora chvíli zíral, než odpověděl: „Předpokládal jsem, že to stále funguje takhle.“

„Dnes má flotila poněkud větší autonomii,“ odpověděl Navarro suše. „Tak se na to podíváme. Žádáte, abychom potvrdili některá povýšení jako u komandérky Cresidové na hodnost kapitána. Nevidím v tom žádný problém. Doporučujete, aby byla plukovnice Carabaliová s ohledem na svůj výkon za vašeho velení povýšena na generálku. O tom určitě budeme přemýšlet.“

„Mariňáci v plné polní konfrontovali alianční vojáky a zabránili jim ve vykonání platných rozkazů,“ přerušila Navarra senátorka Suva. „Komu nebo čemu je tahle plukovnice Carabaliová věrná?“

„Alianci,“ odpověděl Geary pevně.

„To dnes může znamenat spoustu věcí,“ poznamenala kysele rozložitá žena.

„Ano,“ souhlasil senátor Navarro unaveně. Odmlčel se a znovu si procházel seznam Gearyho doporučení.

„Numos. Falco. S Falcem jsem se kdysi dávno setkal. Kila. Ta už je mimo naši pravomoc. Ať ji žijící hvězdy soudí tak, jak si zaslouží.“ Pak se Navarro znovu zadíval na Gearyho: „Pořád tady něco hledám a nemůžu to najít.“

„Co to je, pane?“ zeptal se Geary, kterého vyděsilo, že by mohl přehlédnout něco důležitého.

„Nevidím tady nic, co by se týkalo vás osobně, kapitáne Geary.“

„Nechápu, pane,“ zamračil se Geary zmateně.

„Nechcete nic pro sebe, kapitáne. Žádné povýšení, vyznamenání, nic.“

„To by nebylo vhodné,“ namítl Geary.

Někteří politici se zasmáli. Admirál Timbale se zatvářil, jako by se cítil trapně.

Navarro se pousmál, ale všechny stopy humoru z jeho tváře rychle zmizely: „Dokázal jste neuvěřitelné, kapitáne Geary. To vše spolu s mytickou pověstí Black Jacka Gearyho, kterou naše vláda tak těžce kultivovala, vás učinilo velmi, velmi mocným. Co chcete, kapitáne?“

Dvě

Napětí v místnosti náhle zintenzivnělo. Geary svá slova volil opatrně, s vědomím, že musí dát jasně najevo, co tím myslí. Nemohl si dovolit, aby ho někdo špatně pochopil nebo jeho slova překroutil.

„Mé doporučení je detailně rozvedeno v hlášení, ale zjednodušeně řečeno žádám, aby mi bylo povoleno nadále velet flotile, pane. Navíc žádám, aby vláda a mí vojenští nadřízení zvážili plán, který předkládám.“

„Žádáte. Je vám snad jasné, že byste to mohl požadovat.“

„Ne, pane. Nemohl,“ namítl Geary.

„Nehrajte si s námi, kapitáne,“ obořila se na něj senátorka Suva. „Všichni víme, že by vám stačilo lusknout prsty.“

„Paní senátorko, potvrzuju, že bych teoreticky mohl mít moc něco požadovat, ale nemůžu to udělat. Přísahal jsem Alianci, a tu přísahu neporuším. Musím poslouchat vaše rozkazy a podřídit se vaší autoritě.“

Rozložitá žena se na Gearyho zachmuřeně zadívala: „Vzdáváte se kontroly nad svým vlastním osudem, kapitáne. A osud Aliance necháváte v rukou skupiny lidí, o kterých už určitě víte, že nejsou tak schopní, jak by měli být s ohledem na svou zodpovědnost.“

Geary nečekal, že by převrat podporoval i některý ze senátorů. Podařilo se mu skrýt vlastní reakci a klidně odpověděl: „Kontroly nad svým osudem jsem se vzdal už dávno, paní senátorko. Přísahal jsem, že budu poslouchat platné rozkazy, a to také budu dělat. Pokud nedokážu s čistým svědomím takové rozkazy plnit, musím rezignovat.“

„Myslí to vážně,“ promluvila znovu Rionová tichým, ale odhodlaným hlasem. „Na nic si nehraje. Měla jsem stejné podezření jako vy. Taky jsem čekala, že Black Jack bude ochotně aspirovat na pozici diktátora a svou vojenskou moc využije k převzetí politické moci.“ Zadívala se na chvíli na rozložitou ženu a dalšího senátora, téměř jako by naznačovala, že ti dva neměli podezření, ale že v to doufali. „Nicméně jsem se sblížila s kapitánem Gearym natolik, že můžu jeho upřímnost potvrdit. Klidně ho strčte do výslechové místnosti, a uvidíte, že mluví pravdu. Duše kapitána Gearyho není poskvrněná stoletím války, drazí senátoři. Stále věří v to, co považovali za důležité naši předkové. Pořád věří ve vás.“

Někteří ze senátorů sklopili pohled, jako by je to zahanbilo, ale Navarro se na Rionovou zadíval: „Máme tady hlášení, že jste se s kapitánem Gearym opravdu velmi sblížila, paní koprezidentko. Není tím vaše tvrzení nijak ovlivněno?“

„Šlo o fyzický vztah,“ potvrdila Rionová klidně. „Na krátkou dobu.“ Klid zmizel, Rionová se posadila rovně a její hlas znovu nabral na formálnosti: „Informace získané flotilou na syndickém území naznačují, že byl můj manžel Syndiky zajat. Možná ještě žije. Má věrnost patří jemu a Alianci.“

„Vy jste spala s jiným mužem, i když váš muž může být ještě naživu?“ vrtěl hlavou jeden senátor. „Slovy se taková nečestnost ani nedá popsat…“

Rionová zrudla a tvář jí zkřivila na ni nezvyklá ukázka hněvu, ale Geary ji předběhl: „Nevěděla, že může být její manžel ještě naživu. Tehdy ne. Koprezidentka Rionová je čestná žena.“

„Zatímco vy, senátore Gizello,“ prořízl hlas Rionové ticho, které následovalo po Gearyho tvrzení, „byste nepoznal čest, ani kdyby vás chytila za krk a zmáčkla by vás tak, až by vám z toho praskala hlava.“

Navarro se postavil a znovu udeřil rukou do stolu, aby zarazil hrozící hádku.

„To stačí. Jen odpovězte na otázku, senátorko Rionová. Je váš názor objektivní?“

„Ano,“ odpověděla Rionová. Zavrtěla hlavou a rozhlédla se kolem. Zjevně už se zase ovládala. „Všichni tady vědí, co by právě teď mohl dělat kapitán Geary. Co už mohl udělat. Mohl být právě teď v soustavě Unity se spoustou válečných lodí, s celým senátem pod zámkem, a obyvatelé Aliance by jásali. A má někdo z vás vůbec tušení, jak dlouho mu trvalo, než si to sám uvědomil? V jeho vesmíru takové nápady neměly co dělat. A pořád je tam nechce. Ale jsou tady lidé, kteří by mohli jednat údajně jeho jménem, a my jim musíme zabránit v rozpoutání něčeho, co už nepůjde zastavit. Tak se prosím už nepokoušejte o další nesmysly, jako je zatýkání kapitána Gearyho. Nepoužije svou moc proti Alianci.“

„Chci tomu věřit,“ odpověděl Navarro. „Ale nejsem si jistý, jestli se opovážím v něco takového věřit.“

„V tom případě vám něco ukážu.“

Rionová otevřela soubor a aktivovala ho. Geary uviděl obraz sebe sama, jak stojí na můstku Neochvějného. Zajímalo ho, jak se Rionové podařilo dostat do záznamů Neochvějného a kdy byl ten záznam asi pořízen, ale pak zaslechl, co říká, a bylo mu vše jasné. Záznam ukazoval, co udělal a řekl, když konečně pochopil, že se alianční vojáci chystají povraždit válečné zajatce, jako kdyby to byla naprostá rutina.

Jakmile záznam skončil, ukázala Rionová na Gearyho: „To se stalo v soustavě Corvus, brzy poté, co převzal velení. Myslíte si, že to hrál? Nehrál. To mluvili naši předkové, drazí senátoři, skrze tohoto muže.“

„Budu si muset promluvit s vlastními předky,“ zamumlal Navarro. Na chvíli sklopil pohled, než se znovu zadíval na Gearyho. „Shrňte svá doporučení, kapitáne Geary. Jelikož nepoletíte s flotilou do soustavy Unity, abyste nás všechny šoupl do chládku, kam s ní tedy chcete vyrazit?“

Gearyho nikdy nenapadlo, že by kdy mohl podávat hlášení alianční velkoradě, ale rozhodně by mu to připadalo pravděpodobnější, než že uslyší od předsedy rady takovou otázku. Geary znovu vyvolal hvězdnou mapu.

„Navrhuju dvě věci. Za prvé, věřím, že je kriticky důležité, abychom využili příležitost, kterou nám poskytly škody způsobené syndické flotile v nedávných bojích. S dostatkem času dokáží Syndikové své síly obnovit, ale pokud udeříme rychle, můžeme je donutit k uzavření příměří.“ Displej se posunul a soustředil se na jedinou hvězdu. Z druhé strany stolu zaslechl Geary spoustu povzdechů.

„Syndická domovská soustava?“ ptala se rozložitá žena nevěřícně. „Není to to samé místo, kde jste se vrátil do hry, kapitáne Geary? Soustava, ze které se vám sotva podařilo flotilu zachránit?“

„Ano, paní, ale situace se změnila. Syndická flotila byla zdecimována. Pár válečných lodí uniklo, když jsme odrazili jejich útok, ale i s nimi a se vším, co Syndikové stačili nově postavit, bychom stále měli mít převahu.“ Geary ukázal na hvězdu a pokračoval: „Podařilo se nám domů bezpečně dopravit klíč k syndické hypersíti, takže ho teď můžeme použít k rychlému návratu a zničení obránců. Pak můžeme syndické velení donutit k smysluplnému vyjednávání. Klíč nám nabízí příležitost k rychlému úderu přímo do srdce syndického území.“

„A když syndičtí vůdci nebudou souhlasit se smysluplným vyjednáváním?“ zeptal se Navarro a opřel si bradu o ruce složené před sebou.

„V tom případě, pane, použijeme penetrační munici k výměně syndického velení.“

Geary už viděl spousty důkazů, že jsou syndičtí vůdci ochotní obětovat velké množství vlastních lidí, jen aby se udrželi v bezpečí, ale tentokrát nehodlal Syndikům tuhle možnost poskytnout.

„Jaké podmínky bychom požadovali?“ zeptala se senátorka Suva.

„To musí rozhodnout rada,“ odpověděla Rionová, „ale já bych doporučila, abychom zvážili, jak málo bychom mohli získat z nepřijatelných požadavků v porovnání s tím, co nás bude stát další válka. Navrhuji, abychom nabídli Syndikům ukončení nepřátelství a návrat k podmínkám platícím před válkou, včetně plné výměny zajatců a informací týkajících se personálu zajatého během celé války.“

„A všechny naše oběti přijdou vniveč?“ vykřikla rozložitá žena.

„Stejně jako všechny syndické,“ poznamenal Navarro. „Máte pravdu, senátorko Rionová, a znáte současný stav Aliance stejně dobře jako my.“

Několik senátorů se snažilo promluvit, ale Navarro je mávnutím ruky umlčel.

„Váš návrh prodiskutujeme v soukromí, kapitáne Geary, stejně jako návrh koprezidentky Rionové. Co je ta druhá věc?“

Geary ukázal na vzdálenější hranici syndického území. „Abychom, pokud to bude možné, nějak vyřešili problém s těmi, kdo se tam nacházejí. Nemáme tušení, jak silní jsou, jak velké je jejich území, ani nevíme, jaké jsou jejich technické možnosti. Máme silné důkazy, že je jejich technologie minimálně v některých oblastech výrazně lepší než naše a že mají schopnost komunikovat rychleji než světlo. Také dokázali udržet Syndiky na místě a vytlačit je z několika slunečních soustav. To pochopitelně nemohlo být snadné. Ale pletou se do záležitostí lidí, trikem nás přesvědčili, abychom si postavili ve většině důležitých soustav ničivé bomby. Schválně zlikvidovali nejméně jednu lidmi osídlenou soustavu na Kalixe, a podle vašich informací se o to pokusili i u Petitu. Musí pochopit, že jim další zasahování do lidských záležitostí a útoky na lidstvo nedovolíme.“

Následovalo dlouhé ticho, dokud jeden senátor nezavřel oči a tupě nepronesl: „Takže musíme začít další válku?“

„Ne, pane. To je to poslední, co bych chtěl. Ale je docela pravděpodobné, že ta válka už probíhá, aniž bychom o tom věděli. Musíme tu válku zastavit, nebo aspoň nějak dosáhnout příměří.“

Rionová ukázala na hvězdnou mapu a dodala: „Syndikové si drželi rezervní flotilu na opačné hranici od nás, aby cizince udržovali v šachu. Teď je flotila pryč, většina z ní je zničená a zbytek se nejspíš shromáždil na finální obranu hlavní syndické soustavy. Co udělají cizinci, když mají najednou nebráněnou kořist na dosah?“

„Komu na tom záleží?“ zabručela rozložitá žena. „Jsou to Syndikové.“

„Jsou to lidé, senátorko Costo,“ odpověděla Rionová. „A každá sluneční soustava, o kterou přijdou, oslabuje lidstvo jako celek a posiluje cizince.“

Senátorka Suva se rozesmála: „Vy chcete, abychom přestali být nepřátelé Syndiků a rovnou se stali jejich spojenci? Abychom je bránili?“

„Jde o naši vlastní obranu,“ opravila ji Rionová. „Nemůžeme předpokládat, že se k nám bude ta cizí rasa chovat jinak než k Syndikům jen proto, že se v rámci lidstva považujeme za odlišné.“

Senátor Navarro nadále upíral oči na oblast vesmíru, kde se stýkala území cizinců a Syndiků.

„Pokud tam opravdu je nějaká inteligentní rasa…“

„Může jich tam být mnoho,“ dokončila za něj Rionová. „A právě teď jsou Syndikové mezi námi a oblastmi, kde by se ty rasy mohly nacházet.“

Admirál Timbale se najednou prudce nadechl. „Když se budeme účastnit obrany té hranice, budeme mít přístup k tomu, co je za ní!“

„Přesně tak,“ souhlasil Geary. „A Syndikové na tom budou tak špatně, že s tím budou muset souhlasit. Přinejmenším, pokud dokážeme skončit válku se Syndiky, budeme moci vzít do té oblasti pár lodí a zjistit, co půjde. Možná dokonce navázat nezávislý kontakt s těmi bytostmi.“

„To je zajímavá příležitost,“ přikývl senátor Navarro. „Dobrá, kapitáne Geary. Zachránil jste alianční flotilu i samotnou Alianci, v podstatě jste zničil syndickou flotilu a dostal nás do situace, kdy budeme moci dosáhnout konce války. Navíc jste prokázal, že s vysokou pravděpodobností existuje za hranicemi Syndiků cizí inteligentní rasa. Je to všechno?“

„Prozatím ano, pane.“

„Děkuji vám, kapitáne Geary. Kdybyste nás se senátorkou Rionovou a admirálem prosím opustili, rada si probere vaše hlášení a doporučení v soukromí.“

„Někteří z nás mají ještě otázky,“ vmísil se do řeči jeden ze senátorů.

„I ty si probereme v soukromí,“ prohlásil Navarro a upřeným pohledem zabránil senátorovi v dalších námitkách.

Geary chvíli počkal, aby si byl jistý, že je propuštěn, pak zasalutoval a udělal čelem vzad. Počkal, až vyrazí k odchodu Rionová a Timbale, a následoval je. Když se za ním zavřely dveře sálu, admirál Timbale k němu přistoupil: „Díky, kapitáne Geary. Hodně pro mě znamenalo, že jsem tam mohl zůstat. Opravdu bych byl nerad, kdyby mě někdo házel do jednoho pytle s Kovadlinou.“

„Jsme flotila, pane,“ přikývl Geary.

„To je sakra pravda. A když už o tom mluvíme,“ obrátil se Timbale k Rionové: „Paní koprezidentko, s vaším svolením půjdu zkontrolovat, co dělají Otropa a Firgani.“

„Děkuji vám, admirále.“

Timbale vyrazil chodbou rychle pryč. Geary se zhluboka nadechl, pomalu vydechl a podíval se po Rionové: „Předpokládám, že nás tady monitorují.“

Zadívala se na svůj náramek a dotkla se několika šperků v něm.

„Snaží se o to, ale přes mé rušení se nedostanou. Jakmile jsme se vrátili, našla jsem si příležitost aktualizovat své vybavení, takže je to zase naprostá špička.“

To byl další malý trik v arzenálu Rionové, o kterém Geary nevěděl.

„Ale teď vědí, že to s sebou máte.“

„Každý politik si s sebou nosí zabezpečovací zařízení. Ti méně důležití mají dost techniky na to, aby se jim nestalo, že někdo náhodou vyslechne nějaké smlouvání o úplatcích nebo hlasování. Ti důležitější mají komplikovanější vybavení.“ Zavrtěla hlavou a dodala: „Šokovalo by je, kdybych neměla rušičku zapnutou. Byli by si jistí, že to, co vidí a slyší, je sehrané vystoupení. Nemusíte mít obavy.“

„Snažím se. Mám pocit, že to tam proběhlo docela dobře.“

„Možná.“

„Ta senátorka Costa, připadala mi, že nás podporuje.“

Rionová se krátce zasmála.

„Ano a ne. Costa si myslí, že armádu podporuje, ale hlasovala by pro sebevražedné mise na kolaps syndických bran. To jste viděl sám. A nemám pochyby, že by vojenský převrat uvítala. Ne kvůli osobnímu zisku, ale z nerozumného vlastenectví. Nemůžete jí věřit, že opravdu udělá, co je nejlepší.“ Rionová se zadívala na strop. „Podle mého vybavení jsou tam kamery, ale moje rušička jim rozmazává výhled, takže nám nemůžou odečítat ze rtů. Nicméně k věci. Na Costu se spolehnout nemůžete, ale pokud ji dobře povedeme, může být užitečná.“

„Většina rady se nechovala otevřeně nepřátelsky,“ poznamenal Geary.

„Otevřeně, to je to klíčové slovo. Gizelle vás nemá rád, ale to je podle mě spíš dobře. On je přesně ten typ, který by převrat uvítal jako příležitost získat hromadu peněz a nabrat ještě větší moc.“ Rionová se kysele usmála. „Bezpochyby je poněkud rozladěný, že stojíte u brány Aliance a nechcete to dovolit. Nikdy jsem nezjistila, jaké dohody uzavřel Gizelle s admirálem Blochem, ale Gizelle se tvrdě snažil, aby byl Blochův plán schválen. A oba víme, o co Blochovi šlo.“

Geary si protřel oči dlaní a zeptal se: „Co senátor Navarro? Co měly znamenat ty výpady na něj?“

„Je podezřelý z toho, že má se Syndiky nějakou tajnou dohodu. Pochází ze sluneční soustavy Abassas, kousek od hranice. Syndikové mnohokrát zaútočili na všechny okolní alianční soustavy. Na Abassas neudeřili od chvíle, kdy byl Navarro zvolen do alianční velkorady.“

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Vítězný.
Pokud se Vám ukázka líbila, na našem webu si můžete zakoupit celou knihu.