Jack Campbell v nakladatelství

FANTOM Print

Neochvějný

Smělý

Odvážný

Valiant *

* Připravujeme, české názvy budou upřesněny

FANTOM Print

2011

Copyright © 2008 by John G. Hemry writing
as Jack Campbell

Translation © Jiří Matyskiewicz

Cover © Petr Willert

ISBN 978-80-7398-146-4

ISBN 978-80-7398-453-3 ePub

ISBN 978-80-7398-454-0 mobi

www.fantomprint.cz

www.facebook.com/fantomprint

Davidu Shermanovi,
který si udržel víru.

Semper Fi

S., jako vždy

Poděkování

Za mnohé dlužím svému agentovi Jushuovi Bilmesovi za jeho vždy inspirující návrhy a pomoc, a své redaktorce Anne Sowardsové za podporu a redakční práci. Také děkuji Catherine Asarové, Robertu Chasemu, J. G. „Huckovi“ Huckenpohlerovi, Simche Kuritzky, Michaelovi LaViolette, Aly Parsonsové, Budovi Sparkhawkovi a Constance A. Warnerové za jejich návrhy, komentáře a doporučení. A také děkuji Charlesi Petitovi za konzultace týkající se bojů ve vesmíru.

Alianční flotila

KAPITÁN JOHN GEARY, SLUŽBU KONAJÍCÍ VELITEL

Reorganizace flotily nastala po ztrátách utrpěných v domovském systému Syndiků před tím, než kapitán Geary převzal velení.

Tučné písmo označuje lodě, které byly ztracené v akci, v závorce je uvedeno, ve kterém hvězdném systému ke ztrátě došlo.

DRUHÁ DIVIZE BITEVNÍCH LODÍ

Galantní

Nepřekonatelný

Skvělý

Velkolepý

TŘETÍ DIVIZE BITEVNÍCH LODÍ

Paladin

Orion

Majestátný

Dobyvatel

ČTVRTÁ DIVIZE BITEVNÍCH LODÍ

Válečník

Triumf (ztracen v systému Vidha)

Odplata

Pomsta

PÁTÁ DIVIZE BITEVNÍCH LODÍ

Smělý

Odhodlanost

Nezpochybnitelný

Válkychtivý

SEDMÁ DIVIZE BITEVNÍCH LODÍ

Nezdolný

Nebojácný

Vzdorný

OSMÁ DIVIZE BITEVNÍCH LODÍ

Neúprosný

Odveta

Skvostný

Ohromný

DESÁTÁ DIVIZE BITEVNÍCH LODÍ

Kolos

Amazonka

Sparťan

Ochránce

PRVNÍ PRŮZKUMNÁ

Arogantní (ztracen u Kalibanu)

Vzorový

Statečné srdce

PRVNÍ DIVIZE BITEVNÍCH KŘIŽNÍKŮ

Odvážný

Impozantní

Nezastrašitelný

Proslulý

DRUHÁ DIVIZE BITEVNÍCH KŘIŽNÍKŮ

Leviatan

Drak

Neotřesitelný

Chrabrý

ČTVRTÁ DIVIZE BITEVNÍCH KŘIŽNÍKŮ

Neochvějný (vlajková loď)

Opovážlivý

Hrozivý (ztracen v Illionu)

Vítězný

PÁTÁ DIVIZE BITEVNÍCH KŘIŽNÍKŮ

Neporazitelný (ztracen v Illionu)

Odpůrce (ztracen v domovském systému Syndiků)

Zuřivý

Nesmiřitelný

ŠESTÁ DIVIZE BITEVNÍCH KŘIŽNÍKŮ

Polaris (ztracen v systému Vidha)

Předvoj (ztracen v systému Vidha)

Proslavený

Neuvěřitelný

SEDMÁ DIVIZE BITEVNÍCH KŘIŽNÍKŮ

Včasný

Geniální

Inspirace

TŘETÍ DIVIZE RYCHLÝCH POMOCNÝCH LODÍ

Titán

Čarodějnice

Džin

Goblin

TŘICET SEDM ZBÝVAJÍCÍCH TĚŽKÝCH KŘIŽNÍKŮ ROZDĚLENÝCH DO SEDMI DIVIZÍ

První divize těžkých křižníků

Třetí divize těžkých křižníků

Čtvrtá divize těžkých křižníků

Pátá divize těžkých křižníků

Sedmá divize těžkých křižníků

Osmá divize těžkých křižníků

Desátá divize těžkých křižníků

MÍNUS

Zhoubný (ztracen v Kalibanu)

Kyrys (ztracen u Sutrah)

Erb, Plášť, Beranidlo a Citadela (ztraceni u Vidhy)

ŠEDESÁT DVA ZBÝVAJÍCÍCH LEHKÝCH KŘIŽNÍKŮ ROZDĚLENÝCH DO DESETI ESKADER

První eskadra lehkých křižníků

Druhá eskadra lehkých křižníků

Třetí eskadra lehkých křižníků

Pátá eskadra lehkých křižníků

Šestá eskadra lehkých křižníků

Osmá eskadra lehkých křižníků

Devátá eskadra lehkých křižníků

Desátá eskadra lehkých křižníků

Jedenáctá eskadra lehkých křižníků

Čtrnáctá eskadra lehkých křižníků

MÍNUS

Rychlý (ztracen u Kalibanu)

Rukojeť, Prak, Bolo a Hůl (ztraceni u Vidhy)

STO OSMDESÁT TŘI ZBÝVAJÍCÍCH TORPÉDOBORCŮ ROZDĚLENÝCH DO DVACETI ESKADER

První eskadra torpédoborců

Druhá eskadra torpédoborců

Třetí eskadra torpédoborců

Čtvrtá eskadra torpédoborců

Šestá eskadra torpédoborců

Sedmá eskadra torpédoborců

Devátá eskadra torpédoborců

Desátá eskadra torpédoborců

Dvanáctá eskadra torpédoborců

Čtrnáctá eskadra torpédoborců

Šestnáctá eskadra torpédoborců

Sedmnáctá eskadra torpédoborců

Dvacátá eskadra torpédoborců

Dvacátá první eskadra torpédoborců

Dvacátá třetí eskadra torpédoborců

Dvacátá pátá eskadra torpédoborců

Dvacátá sedmá eskadra torpédoborců

Dvacátá osmá eskadra torpédoborců

Třicátá eskadra torpédoborců

Třicátá druhá eskadra torpédoborců

MÍNUS

Dýka a Jed (ztraceni v Kalibanu)

Miserikord, Basilard a Palcát (ztraceni u Sutrah)

Kelt, Akhu, Srp, Čepel, Hřeb, Střela, Pazourek,

Jehla, Šipka, Žihadlo, Klíště a  Palice (ztraceni u Vidhy)

Falkata (ztracena u Ilionu)

NÁMOŘNÍ PĚCHOTA DRUHÉ FLOTILY

PLUKOVNICE CARABALIOVÁ, SLUŽBU KONAJÍCÍ VELITELKA

1560 mariňáků rozdělených na detašované skupiny na palubách bitevních křižníků a bitevních lodí.

1.

Kapitán obchodní lodě Syndikovaných světů, jež se právě blížila ke skokovému bodu ze systému Baldurovy hvězdy, měl možná právě skvělý den. Až do chvíle, kdy přímo před ním ze skokového bodu vyletělo několik eskader aliančních torpédoborců. Mohl se několik minut rozmýšlet, jestli by se přece jen neměl pokusit proletět kolem nepřátelských torpédoborců a vyskočit do bezpečí, ale pak se objevil houf dalších torpédoborců a ze skokového bodu vylétala jedna eskadra lehkých křižníků za druhou. Než se objevily i těžké křižníky, bitevní křižníky a bitevní lodě, už byl kapitán i s posádkou v jediném záchranném modulu, kterým byla jeho loď vybavena.

Vláda Syndikovaných světů na jediné obyvatelné planetě obíhající kolem Balduru uvidí zničení obchodní lodě a uslyší prosby její posádky o pomoc až za šest hodin. Přibližně v tu samou dobu k nim dorazí světlo od skokového bodu a spatří i to, že se v jejich zapadlém odlehlém hvězdném systému objevila alianční flotila.

Taky nebudou mít dobrý den.

„Rapír a Bulawa hlásí zničení syndické obchodní lodě. Detekovali jeden záchranný modul opouštějící loď. Singhauta hlásí zničení automatické bóje pro řízení dopravy, která monitorovala skokový bod,“ ozýval se na můstku aliančního bitevního křižníků Neochvějný jasný a klidný hlas službukonajícího komunikačního důstojníka. „Žádné minové pole nebylo detekováno ani nebyly objeveny podezřelé anomálie.“

Kapitán John „Black Jack“ Geary přikývl a dál se soustředil na displej vznášející se před jeho velitelským křeslem. Na něm sice sám viděl vše, co důstojník právě ohlásil, ale zkušenost prokázala, že nejlepšími inteligentními filtry pro vyhledávání důležitých informací zůstávají lidé. Když se o to staral jiný člověk, mohl se Geary soustředit na celkový obraz.

„Která z našich lodí je na nejlepší pozici, z níž by mohla vyzvednout záchranný modul toho obchodníka?“

„Moment, pane. Sekera, pane.“

Geary aktivoval potřebný ovládací prvek komunikátoru, aniž by ho musel hledat. Ulevilo se mu, když si uvědomil, že konečně dokáže ovládat vybavení lodí z budoucnosti podvědomě a automaticky.

„ Sekero , tady kapitán Geary. Vyzvedněte syndický záchranný modul. Chci vyslechnout posádku obchodní lodě.“

Trvalo minutu, než se dočkal odpovědi, protože torpédoborec Sekera byl od Neochvějného vzdálený téměř dvacet světelných sekund. Dvacet sekund na přijetí zprávy, dalších dvacet pro let odpovědi zpátky.

„Ano, pane. Kam je máme dovézt?“

„Na Neochvějný,“ odpověděl Geary.

Stále čekal na potvrzení rozkazu, když za sebou zaslechl chladný hlas: „Co si myslíte, že se dozvíte od posádky obchodní lodě, kapitáne Geary? Syndické velení by jim nikdy nesvěřilo žádné utajované informace.“

Geary se podíval za sebe, na Viktorii Rionovou, koprezidentku Callaské republiky a alianční senátorku, která si ho zvědavě prohlížela.

„Ta loď se chystala vyskočit ze systému. Což znamená, že sem nejspíš přiletěli před několika týdny a nejde o obvyklou dopravní loď. Budou mít zprávy z jiných syndických systémů. Chci vědět, co jim řekli o téhle flotile a válce obecně. A taky chci vědět, jestli z nich nedostaneme nějaké klepy, které mohli zaslechnout cestou.“

„Myslíte si, že to budou cenné informace?“ zatlačila na něj Rionová.

„Nemám tušení, ale pokud je nedostanu, nedozvím se to nikdy, že?“

Přikývla a nedala na sobě znát, co si o tom myslí. Ne snad, že by to Gearymu připadalo neobvyklé. S Rionovou byli milenci už několik týdnů, ve fyzickém slova smyslu. Jenže od odletu z hvězdného systému Ilion se Rionová chovala odtažitě a Geary stále nezjistil proč.

„Možná byste měl poslat vězně na palubu Odplaty,“ dodala Rionová. „Tam je nejlepší vyšetřovací vybavení, alespoň já to slyšela.“

Kapitánka Táňa Desjaniová, sedící po boku Gearyho, prudce otočila hlavu a chladně prohlásila: „Neochvějný má vynikající vybavení pro vedení výslechu a dokáže se postarat, aby kapitán Geary dostal jakoukoli podporu, o jakou požádá.“

Desjaniová byla přesvědčená, že v celé flotile není jediná loď, která by byla v něčem lepší než Neochvějný, a nehodlala tolerovat jakékoli naznačování opaku.

Rionová se na chvíli bez jakéhokoli výrazu dívala na velitelku Neochvějného a pak lehce sklonila hlavu.

„Nechtěla jsem tím říct, že by Neochvějný nedokázal takový úkol splnit efektivně.“

„Děkuji,“ odpověděla Desjaniová stále ledovým hlasem.

Geary se musel snažit, aby se nezačal mračit. Od Ilionu měly Desjaniová a Rionová jen krůček k tomu, aby si navzájem skočily po krku, a Gearymu se stále nepodařilo zjistit proč. Už tak měl dost problémů se syndickou flotilou, natož aby měl ještě řešit, co způsobuje zlou krev mezi jeho nejdůležitějšími rádci. Soustředil se na displej, kde senzory flotily pilně zobrazovaly nově odhalené informace, a tiše zanadával.

„Co se děje, pane?“ zeptala se Desjaniová, která se okamžitě zadívala na vlastní displej. „Ach. Sakra.“

„Přesně tak,“ souhlasil s ní Geary. Uvědomoval si, že je Rionová poslouchá a nechápe, a tak dodal: „Na druhé straně systému je další syndická obchodní loď, skoro u skokového bodu. Než skočí, bude mít dost času, aby nás zahlédla a oznámila to Syndikům v dalším systému.“

„Je dobře, že tady nemáme v plánu otálet,“ dodala Des-janiová. „V Balduru není nic, co bychom potřebovali. Je to jen další druhořadý hvězdný systém.“

Geary přikývl a vrátil se v myšlenkách o století zpátky. Do doby před válkou, před tím, než musel vybojovat zoufalou bitvu proti prvnímu překvapivému syndickému útoku, po kterém sotva vyvázl holým životem v poškozeném záchranném modulu. Do doby před sto lety, která strávil v hibernačním spánku, po němž se teď najednou dostal k velení flotily, jejíž přežití záviselo pouze na něm. Tehdy byl jen John Geary, obyčejný důstojník flotily. Žádný mytický hrdina Black Jack Geary, což byl podle potomků jeho současníků válečník schopný zvládnout cokoli.

„Před válkou lidi na Baldur cestovali,“ poznamenal bezmyšlenkovitě. „Turisti, dokonce i z Aliance.“

Desjaniová se na něj podívala s úžasem.

„Turisti?“

Po sto letech války pro ni zřejmě byla myšlenka výletu na nepřátelské teritorium něčím nepředstavitelným.

„Přesně tak,“ odpověděl Geary a přesunul pohled na displej s hlavní obývanou planetou. „Je tam pár naprosto úžasných míst. Lidstvo obsadilo spousty planet, ale na téhle bylo cosi unikátního, něco, co byste musela vidět na vlastní oči, abyste to dokázala ocenit. Aspoň se to říkalo.“

„Unikátního?“ zeptala se Desjaniová pochybovačně.

„Jo,“ opakoval Geary. „Viděl jsem rozhovor s někým, kdo tam byl. Tvrdil, že je ta krajina úžasná, jako by vám po boku stáli předkové, když se tam rozhlížíte. Ale možná se tam něco stalo, protože Baldur nedostal bránu hypersítě,“ podíval se na Desjaniovou. Ta se stále tvářila zmateně, ale jako obvykle byla ochotná věřit každému slovu muže, kterého podle ní poslaly žijící hvězdy, aby zachránil Alianci.

Ukázala na displej a zeptala se: „Chcete se tedy vyhnout bombardování ústřední planety?“

Geary se málem zalkl. Po století oplácení si vzájemných zvěrstev se Syndiky byli i alianční důstojníci výjimečně chladnokrevní. „Ano,“ podařilo se mu nakonec vyslovit. „Pokud to bude možné.“

„Dobrá tedy,“ souhlasila Desjaniová. „Zdá se, že vojenské instalace jsou převážně orbitální, takže pokud je budeme muset zlikvidovat, nebude potřeba bombardovat povrch.“

„To je dobře,“ souhlasil Geary suše. Zapřel se do křesla a snažil se uklidnit nervy, napjaté k prasknutí už od chvíle, kdy flotila vstoupila do systému Baldur.

„Identifikovány syndické bojové jednotky poblíž orbity třetí planety,“ ohlásil jako na zavolanou jeden z důstojníků na můstku. „Další bojová jednotka lokalizována ve vesmírném doku na oběžné dráze kolem čtvrté planety.“

Geary zadoufal, že nebylo vidět, jak s ním po tomto hlášení škublo, a zaměřil displej na nepřátelské lodě. Pokud byly objevené až teď, musely být docela malé. A také byly.

„Tři zastaralé niklákové korvety a ještě starší lehký křižník.“

Geary si všiml, že křižník je dokonce starší než on sám. A teď oba bojovali ve válce v době, které se ani neměli dožít. No, já jsem aspoň v lepším fyzickém stavu než ten pradávný křižník.

„Pět a půl světelné hodiny daleko,“ potvrdila Desjaniová. „Na oběžné dráze mezi třetí a čtvrtou planetou. Uvidí nás asi za pět hodin,“ usmála se a dodala: „Zjevně nás nečekali.“

Geary jí úsměv opětoval a ucítil, jak moc se mu ulehčilo. Pokaždé, když flotila skočila, se musel bát, že narazí na syndickou past. Vyhnout se jí mohl jedině tak, že donutí syndické velitele slepě hádat, kde jen by se mohla alianční flotila objevit příště. Jelikož se v Balduru neobjevily poblíž skokových bodů žádné hlídkové lodě, bylo téměř jisté, že Syndikové nemají o trase alianční flotily nejmenší tušení. V nejhorším případě je to napadlo natolik pozdě, že nestačili poslat do systému kurýra.

„Dá se předpokládat, že utečou. Pokud nebudou utíkat, chci analýzu toho, co jim stálo za pokus o obranu.“

„Ano, pane,“ potvrdila Desjaniová a mávla na jednoho z důstojníků. „Ještě něco, pane?“

„Cože?“ zeptal se Geary a uvědomil si, že stále upřeně zírá na displej. Začal znovu klidně dýchat a odpověděl: „Ne.“

Ale Desjaniová odhadla, z čeho měl celou dobu obavy.

„Zdá se, že si flotila stále drží formaci.“

„Ano.“

Vypadalo to tak. Pokud by se některá z okrajových lodí rozhodla vyrazit plnou rychlostí na syndické jednotky, neuviděl by to Neochvějný ještě skoro půl minuty. Ale opravdu se zdálo, že se všichni drží ve formaci.

„Možná že důstojníci flotily začínají chápat, jak je disciplína potřebná,“ poznamenal. Byla to příjemná myšlenka.

Rionová ho ale okamžitě zchladila a vrátila do reality: „Nebo možná drží formaci jen proto, že jsou Syndikové pět a půl světelné hodiny daleko. Dokonce i při maximálním zrychlení by pronásledování trvalo docela dlouho.“

Desjaniová věnovala Rionové další chladný pohled a nechala navigační systém vypracovat záchytnou dráhu.

„Kdyby Syndikové drželi kurz a nedali se na útěk, pronásledování by při maximálním zrychlení trvalo dvacet pět hodin,“ potvrdila neochotně. „Ale ujišťuji vás, paní koprezidentko, že před nástupem kapitána Gearyho do velení flotily by některé lodě už teď zahajovaly útok.“

Rionová se neznatelně usmála a přikývla.

„Nemám nejmenší důvod pochybovat o vašem zhodnocení situace, kapitánko Desjaniová.“

„Děkuji vám, paní koprezidentko.“

„Ne, já děkuji vám, kapitánko.“

Geary byl v tu chvíli vděčný za fakt, že jeho důstojníci nenosí ceremoniální meče. A podle výrazu očí Desjaniové by za to měla být vděčná i Rionová.

„Dobrá,“ prohlásil natolik hlasitě, aby si ho obě ženy všimly. „Podle všeho je tenhle hvězdný systém na náš přílet naprosto nepřipravený. To znamená, že máme šanci donutit je, aby neudělali nic pitomého.“

Desjaniová okamžitě přikývla. Rionová ji následovala o několik sekund později.

„Kapitánko Desjaniová, vyšlete prosím zprávu všem syndickým instalacím, že jakákoli nepřátelská nebo zdržující akce vůči naší flotile bude řešena použitím síly.“

„Ano, pane. S vaším jménem na konci?“

„Jo.“

Geary nikdy netoužil po tom, aby jeho jméno někomu nahánělo strach, ale zjevně i dost Syndiků věřilo v legendárního hrdinu Aliance Black Jacka.

„Vaše zprávy jsou obvykle delší,“ řekla Viktorie Rionová.

Geary pokrčil rameny.

„Zkouším jiný přístup. Nemají tušení, co máme v úmyslu, takže budou hádat a mít strach. Možná dost velký, aby jen seděli a nesnažili se nám překážet.“

Ne snad, že bych tady plánoval cokoli jiného než doletět k dalšímu skokovému bodu. Chvíli studoval displej a díval se na kurz ke skokovému bodu do Wendaye, na dlouhý oblouk táhnoucí se nad ekliptikou systému Baldur. Flotila se nebude muset přiblížit k žádné syndické instalaci a Syndikové nemají nic, čím by ji mohli pronásledovat.

Vypadalo to tak dokonale, až Geary začal kurz znovu kontrolovat. Nechtělo se mu věřit, že by byla situace pro flotilu natolik příznivá.

Ale nikde neviděl nic, co by jim to mohlo komplikovat. Konečně se trochu uklidnil, začal přemýšlet o vlastní formaci a vyvolávat stavové zprávy jednotlivých lodí. Během skoku bylo možné vyměňovat si jen minimum dat, ale jakmile flotila dorazila do systému, začaly do Neochvějného proudit toky informací o aktuálním stavu všech lodí. Kdyby měl Geary chuť, mohl by si klidně zjistit, kolik lodníků na té které lodi má v tu chvíli rýmu. Znal velitele, co se na takovéhle detaily soustředili, jako by očekávali, že se flotila povede sama, zatímco oni se budou hrabat ve stohu triviálních informací.

Ale to, na co se právě díval, triviální nebylo. Při pohledu na primární stavové informace si nedokázal pomoct a musel si podrážděně odfrknout, čímž k sobě připoutal pohledy všech lidí na můstku.

„Logistika,“ vysvětlil Desjaniové krátce.

Přikývla.

„I Neochvějný je pod doporučenou úrovní rezerv palivových článků.“

„To jsem věděl. Ale nečekal jsem, kolik lodí flotily bude na rezervě, nebo dokonce pod ní.“

Geary zavrtěl hlavou a podíval se na další hlášení.

„A munice. V Sancere a Ilionu jsme použili spoustu min a většina lodí má malé zásoby střel,“ zapřel se do křesla a dlouze se nadechl, aby se uklidnil. „Díky žijícím hvězdám za zásobovací lodě. Bez jejich továren na palivové články a munici by flotila skončila na suchu už před několika systémy.“

Tím se jeho plán na průlet Baldurem zjednodušoval. Bylo třeba držet flotilu blízko u sebe, šetřit palivem, vyhnout se střílení a dát zásobovacím lodím dost času, aby mohly ostatním doplnit palivo a munici.

Gearyho pocit uspokojení zmizel ve chvíli, kdy se podíval na stav čtyř rychlých zásobovacích lodí flotily, které byly rychlé jen v představivosti plánovačů, co je pojmenovali. Létaly pomalu, těžko se bránily a byly nesmírně důležité, protože samohybné továrny dávaly flotile šanci dostat se domů. Dokud je budou schopni zásobovat surovinami.

„Proč tady vidím kritický nedostatek surovin na lodích?“ zeptal se Geary nahlas. „V Sancere jsme vyrabovali veškeré suroviny, které se nám dostaly pod ruce. Skladiště zásobovačů by měla být plná.“

Desjaniová se zamračila a vyvolala si čísla na displeji.

„Podle tohohle hlášení budou muset brzy všechny zásobovací lodě přestat vyrábět palivové články a munici, protože mají nedostatek kriticky důležitých materiálů. To opravdu nedává smysl. Na Sancere jsme je důkladně naložili.“

Situace flotily vypadala až příliš dobře, takže skutečnost byla pochopitelně jiná. Geary tiše zaklel a zavolal vlajkovou loď zásobovací divize. Čarodějnice byla patnáct světelných sekund daleko, což v komunikaci způsobovalo otravné zpoždění, než se odpovědi doplazily tam a zase zpátky rychlostí světla. Jen v obrovské prázdnotě vesmíru může někomu připadat rychlost světla příliš nízká.

Nakonec se objevil obraz kapitánky Tyrosianové, který by mohl posloužit jako model obrazu na téma přednes špatných zpráv. Ale řekla jen: „Ano, pane.“

Časová prodleva v komunikaci aspoň poskytla Gearymu příležitost položit otázku diplomaticky: „Kapitánko Tyrosianová, dívám se na stavová hlášení vašich lodí. Všechny ukazují nedostatek kriticky důležitých surovin.“

Další čekání. Nakonec obraz Tyrosianové nešťastně přikývl: „Ano, pane, to je správně.“

Když bylo Gearymu jasné, že mu Tyrosianová další informace neposkytne, málem se zamračil.

„Jak je to možné? Myslel jsem, že všechny lodě naplnily skladiště surovin na Sancere. Jak to, že máme kritický nedostatek tak brzo?“

Sekundy se pomalu plazily v časové prodlevě, která byla příliš dlouhá, než aby se dala ignorovat, a příliš krátká, aby během ní šlo dělat něco jiného. Když Tyrosianová konečně přikývla, tvářila se ještě nešťastněji.

„Hlášení jsou přesná, pane kapitáne. Snažila jsem se zjistit, co problém způsobilo. Jsem si celkem jistá, že je to vina objednávkových seznamů automatického logistického systému.“

Další odmlka. Geary měl co dělat, aby zlostně nebušil do opěradla křesla.

„Jak mohl automatický systém tak špatně odhadnout, jaké zásoby budou lodě potřebovat pro výrobu kriticky důležitých věcí pro flotilu? Nedržely se vaše lodě doporučení logistického systému?“

Čekání na odpověď strávil představováním si toho, co by mohl udělat kapitánce Tyrosianové za to, že podělala něco tak důležitého. Jeho temperamentu nijak nepomáhal fakt, že chování Tyrosianové potvrzovalo staré přísloví o tom, že inženýři a mezilidská komunikace nejdou příliš dohromady. Tyrosianová mu odpovídala, ale vynechávala při tom nezbytně důležité informace, jako by čekala, že musí vědět to, co ví i ona.

Když její odpověď dorazila, byla přednášena mnoha lety prověřeným způsobem, jaký inženýři používají, když poskytují profesionální stanovisko k problému.

„Drželi jsme se doporučení systému. To byl důvod selhání, kapitáne Geary. Systém nám poskytoval špatná doporučení.“

Geary přes narůstající vztek zaváhal, jelikož ho její prohlášení překvapilo.

„Vysvětlete mi to. Proč by systém poskytoval špatné informace? Naznačujete snad, že by mohl někdo provést v systému sabotáž, aby neradil tak, jak má?“

To by bylo opravdu velmi závažné. Pokud by byla narušena spolehlivost automatických systémů pomáhajících udržovat flotilu v chodu, nebo by je naboural nepřítel, ochromilo by to lodě stejně spolehlivě jako nedostatek paliva a zbraní.

Ale když dorazila odpověď, Tyrosianová na ní jen zavrtěla hlavou.

„Ne, pane. Nic takového se nestalo a na logistickém systému není nic špatného. Funguje přesně tak, jak má. Problém leží v naprogramovaných předpokladech, které systém používá při extrapolaci potřeb flotily.“

Polkla a zjevně se jí nechtělo dál pokračovat, ale nakonec dodala: „Logistický systém předvídá budoucí potřeby podle toho, jaké předpokládá ztráty a použití jednotlivých surovin. Ty projekce jsou vytvářeny z historických dat.“

Tyrosianová udělala bolestnou grimasu a pokračovala: „Pod vaším velením používá flotila munici jinak a ztráty lodí neodpovídají historickým vzorům. Následkem toho logistický systém předpokládal, že budeme mít mnohem méně lodí vyžadujících doplnění zásob a nebude potřeba tolik munice a paliva.“

Gearymu chvíli trvalo, než to pochopil.

„Měl jsem ztrácet v každém boji více lodí? Neměl jsem používat tolik munice a tolik manévrovat?“

Uběhlo několik dlouhých sekund, než Tyrosianová znovu přikývla.

„V podstatě ano. Bojujeme častěji a ztrácíme méně lodí, než logistický systém předpokládá. Bitvy jsou komplexnější a vyžadují větší množství paliva. Používá se více dalekonosné munice, než je běžné. Nikdo z nás si neuvědomil, že to změní projekce potřeb. Následkem toho logistický systém předpokládal vyšší potřebu oprav poškozených lodí a nižší potřebu zásobování přeživších lodí. Máme spoustu materiálu na záplatování děr ve Válečníkovi, Orionu a Majestátním, ale nemáme dost kriticky důležitých surovin používaných v malých množstvích na palivové články a munici.“

Úžasné. Naprosto úžasné. Ačkoli byl Geary zvyklý na to, jaký vesmír dokáže být, i tak žasnul, že má problémy jen proto, že bojoval příliš dobře. Podíval se po Desjaniové.

„Máme problém, protože flotila při bojích neztrácela dost lodí.“

K jeho překvapení trvalo Desjaniové jen okamžik, než to pochopila.

„Musíme adaptovat systémy na váš způsob velení, pane. Měla jsem si to uvědomit dřív.“

Geary jí věnoval pochmurný úsměv. To byla typická Desjaniová. Okamžitě přijala část zodpovědnosti, ať už byla její, nebo ne. Na rozdíl třeba od kapitánky Tyrosianové, která zjevně netušila, co má dělat, čekala na Gearyho rozkazy a ani se nenamáhala navrhnout řešení.

„Táňo,“ oslovil ji jménem, aby zdůraznil svou důvěru v její schopnosti, „co doporučujete?“

„Všechny zásobovací lodě mají kritický nedostatek?“ zadívala se Desjaniová znovu na hlášení a obrátila oči v sloup. Bylo jasné, co si myslí o inženýrech, kteří dostali velení nad lodí. Ale v tomhle ohledu by s ní souhlasili téměř všichni kapitáni Gearyho flotily.

„Džinovy zásoby jsou v mírně lepším stavu než u Čarodějnice,“ poznamenala Desjaniová nahlas. „Goblin je na tom trochu hůře a sklady Titána jsou v přibližně stejném stavu jako Čarodějnice.“

Geary se snažil nemyslet na množství materiálu sebraného na Sancere, jak snadno mohli naložit kriticky důležitých surovin více.

„Potřebujeme doplnit zásoby,“ shrnula situaci Desjaniová.

„To jsem předpokládal,“ odpověděl Geary a snažil se na Desjaniovou nevyletět kvůli tomu, že prohlašovala něco tak očividného. „Kde je vezmeme?“

Desjaniová ukázala na displej hvězdného systému.

„Syndikové tu mají doly. Dostaneme, co potřebujeme.“

Gearyho zaplavil pocit náhlé úlevy. Pořád v myšlenkách trčím v Sancere. Díky předkům, že Desjaniová už skočila do Balduru.

„Paní koprezidentko,“ začal.

Se zamračením jeho otázku zarazila hned v počátku.

„Už předtím se nás Syndikové pokusili sabotovat, kapitáne Geary. Požádat je o suroviny, které potřebujeme, dokonce jim pouze dát vědět, že je potřebujeme, by mohla být vážná chyba. Nevidím způsob, jak by vám tady mohla pomoct diplomacie.“

Desjaniová neochotně přikývla.

„To je téměř určitě pravda, pane.“

Geary o tom chvíli přemýšlel a pak se obrátil k okénku, kde čekal obraz Tyrosianové. Inženýrka byla zjevně nervózní, ale držela se a čekala, až dostane vynadáno, nebo se možná i bála něčeho horšího. Pohled na ni pomohl Gearymu zbavit se aspoň části hněvu. Tyrosianová možná nebyla nejchytřejší ani nejschopnější důstojnice flotily, ale rozuměla technice a prozatím odváděla slušnou práci. Nepředpokládala problém, ale automatické systémy u svých uživatelů často vyvolávají nezdravou závislost. To věděli všichni. Měl štěstí, že se Tyrosianové podařilo problém identifikovat, místo aby se jen slepě držela špatného výstupu logistického systému.

A tak se Geary donutil k optimistickému výrazu, jako by o ní nikdy nepochyboval.

„Fajn, abychom si to shrnuli, všechny čtyři zásobovací lodě mají nedostatek několika kriticky důležitých surovin. Pokud je co nejdříve nedoplníme, nebudeme moci vyrábět munici. Jsou v tomhle hvězdném systému požadované suroviny dostupné?“

Vzpomněl si, jak otravná prodleva ho čeká, a tak rovnou dodal další otázku: „Byly by dostupné na některém z míst, kde jsme detekovali těžební aktivitu?“

O třicet sekund později viděl, jak se tvář Tyrosianové rozzářila.

„Ano, pane. Těžební stanice na asteroidech a poblíž plynových obrů už naše senzory analyzovaly. Nejpravděpodobnější místo, kde najdeme, co potřebujeme, je… ehm… na téhle instalaci na čtvrtém měsíci druhého plynového obra.“

Na displeji se objevilo nové okno, ukazující místo označené Tyrosianovou.

„Co si myslíte o vhodnosti požadovat tyto materiály od Syndiků?“

Otázka Tyrosianovou zjevně poplašila.

„To by vůbec nebylo moudré, pane. Věděli by, proč ty věci potřebujeme. Jsou to stopové prvky, těžené a používané v malém množství. Syndikové by mohli snadno kontaminovat nebo zničit existující zásoby, protože jich určitě moc nemají.“

Bylo to čím dál lepší. Geary se znovu zadíval na displej. Potřeboval Syndiky překvapit nájezdem na těžební stanici, což by bylo mnohem snazší, kdyby neviděli všechny jeho lodě a neměli několik dní na přípravu od chvíle, kdy flotila k měsíci zamíří.

„Potřebuju vědět ještě něco, kapitánko Tyrosianová? Něco, co zásobovací lodě potřebují? Je tady cokoli, co dokáže omezit vaši schopnost dodávat flotile palivové články a munici?“

Opravdu nechtěl slyšet další špatné zprávy, ale ty se nikdy nezlepšily jen proto, že jste si je neposlechli. Spíš se všechno jen zhoršilo.

Tyrosianová znovu zavrtěla hlavou.

„Ne, pane. Nejsem si ničeho vědomá. Nechám pro jistotu všechna oddělení vypracovat odhad nejhorší možné situace.“

„Dobře.“

A teď co s Tyrosianovou? Udělala obrovskou botu a čekala, až na to Geary přijde, místo aby mu to hned oznámila. Její omyl doslova ohrozil celou flotilu, a to byl pořádný přehmat s ohledem na obrovská rizika, která flotile prchající před přesilou hluboko na nepřátelském území hrozila.

Prozatím však odváděla dobrou, nebo minimálně slušnou práci. A kým by ji nahradil, kdyby ji zbavil velení? Kapitán Titána byl nadšený, ale příliš mladý a nezkušený. Ve flotile, jež se tak silně soustřeďovala na čest a služební postup, by jeho povýšení vyvolalo odpor, a navíc se nedalo zaručit, že dokáže tak velkou zodpovědnost unést. Kapitán Goblina měl služební záznam výjimečný pouze tím, jak podprůměrný byl. Kapitán Džina právě nastoupil na své místo, poté co Geary zbavil velení jeho předchůdce. A tento předchůdce, kapitán Gundel, jevil tak mimořádný nezájem o potřeby válečných lodí flotily, že by mohl rovnou sloužit nepříteli. Skončil v malé kanceláři někde na Titánu s příkazem vytvořit vyčerpávající studii o potřebách flotily, což byl způsob, jak se ho Geary zbavil. Dotyčné studie se pravděpodobně nedočká, ani kdyby návrat flotily trval několik let.

Jakmile si Geary vzpomněl na Gundela, rozhodování mu to usnadnilo. Tyrosianová nebyla dokonalá, ale zbývající alternativy vypadaly hůře. A sakra, podle všeho se snažila, jak jen mohla.

„Kapitánko Tyrosianová, nemám radost, že k téhle situaci došlo, a přál bych si, abyste mě na ni upozornila dříve. Nicméně jste analyzovala příčinu problému a předpokládám, že se postaráte, aby se to už neopakovalo.“

Mohl si být minimálně jistý, že se o to začne starat ve chvíli, kdy jeho slova uslyší.

„Potřebuju váš nejlepší odhad seznamů potřebných surovin a tým inženýrů, který přistane v syndických dolech a zhodnotí jejich zásoby. Připravte obojí co nejdříve.“

Tyrosianová zamrkala, jako by ji to překvapilo.

„Ano, pane.“

Uvědomovala si, jak těsně se vyhnula ztrátě velení? Nejspíš ano. Sice nepatřila mezi jeho nejlepší důstojníky, ale byla dost dobrá, aby chápala princip zodpovědnosti. Na rozdíl od nejhorších důstojníků. Kdyby jen byli největší idioti mezi kapitány ochotní rezignovat na funkci pokaždé, když udělají nějakou botu. Jenže to by pochopitelně neudělali, i kdyby to podělali sebevíc. Právě proto to byli takoví idioti.

Geary věnoval Tyrosianové další pohled plný důvěry.

„Potřebuju i plán na doplnění zásob a paliva lodí tím, co jste byli schopni vyrobit cestou sem. Priorita pro lodě s nejnižšími zásobami paliva a munice.“

„Ano, pane. To není problém. Bude možné upravit formaci flotily?“

„Jo. Chci doplnění zásob provést co nejrychleji a nejefektivněji.“

„Postarám se o to,“ slíbila Tyrosianová. Zaváhala, než dodala: „Je mi to líto, pane.“

Geary se také na chvíli odmlčel. Přikývl, až když si byl jistý, že jeho výraz vypadá přirozeně.

„Děkuju vám, kapitánko. Je mi to jasné. Proto pořád velíte Čarodějnici a zásobovací divizi a proto věřím, že budete na obou pozicích odvádět dobrou práci.“

Když obraz Tyrosianové zmizel, na chvíli zavřel oči a zadoufal, že to zvládl správně. Snažil se odhadnout, jestli jí to říkal upřímně, nebo jen podvědomě hrál politické hry. Schopnost předvést nepříteli pokerovou tvář hrála v bitvách stejně velkou roli jako divize bitevních lodí. S tím Geary problém neměl. Ale občas musel dělat to samé i s vlastními důstojníky a vždy z toho měl špatný pocit. Důvěřoval opravdu Tyrosianové, nebo ji bral jen jako nejméně špatnou volbu z dostupných? Jenže i kdybych to tak viděl, jaký smysl by mělo říkat jí to?

Mám spoustu práce. Musím o tom přestat přemýšlet. Geary otevřel oči a zadíval se zase na displej hvězdného systému Baldur. Nebyl si jistý, jak se mu od Syndiků podaří ty suroviny získat, ale byl si jistý, že má někoho, kdo to dokáže. Geary aktivoval další okno a během okamžiku se na něm objevila velitelka jeho mariňáků.

„Plukovnice Carabaliová, máme pro vaše vojáky práci.“

A jdeme zase na to . Geary se zhluboka nadechl a vstoupil do kajuty, ve které se setkával se svými kapitány. Nebyla moc velká a ke stolku uvnitř by se ve skutečnosti vešel sotva tucet lidí, ale díky konferenčnímu softwaru flotily a virtuální realitě to vypadalo, jako by se k němu snadno vešli všichni kapitáni flotily. Přestože zde Geary musel vydržet těch schůzí už příliš mnoho, stále se nemohl rozhodnout, zda je konferenční systém požehnání nebo prokletí.

Usadil se na své místo v čele stolu a zadíval se na řady obrazů po obou stranách. Nejblíže něj seděli služebně nejstarší důstojníci, zahajující řadu kapitánů táhnoucí se do dálky. Na konci čekali nejmladší velitelé lodí s nejnižší hodností. Fyzicky kromě něj byla přítomna jediná osoba, kapitánka Desjaniová, která zjevně trpěla stejně velkým nedostatkem nadšení ke schůzování jako Geary. Doufal, že to skrývá lépe než ona.

Nepřítomnost kapitána Numose a kapitánky Faresové, kteří byli normálně „usazení“ blízko něj a oba pro něj představovali pořádné osiny v zadku, mu příliš útěchy nepřinášela. Dřívější velitelé Orionu a Majestátního byli zatčeni, ale i tak nadále dělali problémy. Gearymu se stačilo podívat podél stolu a hned viděl ty, jejichž oči byli příliš opatrné nebo očividně skrývaly to, co si jejich majitelé myslí. Naštěstí tady bylo i mnoho důstojníků, kteří dávali najevo obdiv a legendárního Black Jacka Gearyho (jakkoli to bylo Gearymu nepříjemné) téměř uctívali, nebo těch, co věřili méně v legendu a více v muže, jenž dokázal dostat flotilu tak daleko. Geary si nemohl pomoct a musel přemýšlet, jak dlouho to bude trvat, než něco podělá a jejich narůstající důvěra bude rozdrcena realitou jeho vlastní lidské omylnosti.

„Vítejte v Balduru,“ začal Geary. Když to vyslovil, uvědomil si, že přesně tak se před více než sto lety jmenoval populární dokument. Nikdo na to však nezareagoval, takže byl nejspíš jediný ve flotile, kdo si na něj pamatoval. Na tom samozřejmě nebylo nic divného.

„Měl jsem v plánu vzít nás jen nad ekliptiku systému k dalšímu skokovému bodu, ale jako obvykle se plány změnily.“

Podél dlouhého virtuálního stolu se objevily vlnky zájmu a Geary před sebe vyvolal virtuální displej. Ve středu se vznášel obraz zářící žluté hvězdy Balduru, kolem ní několik důležitějších planet a po celém systému byly rozesety ikony označující syndické aktivity nebo instalace.

„Musíme navštívit syndický těžební komplex na čtvrtém měsíci druhého plynového obra.“

Symbol se rozzářil jasněji.

„Zásobovací lodě potřebují doplnit některé kriticky důležité materiály a ty získáme právě tam. Přesněji řečeno je pro nás získají mariňáci,“ kývnul Geary hlavou k obrazu plukovnice Carabaliové.

Ta stejně jako Geary získala velení, když byl její nadřízený zavražděn Syndiky během vyjednávání. Jelikož byla mariňačka, nenechala se tím při jednání s důstojníky flotily ani v nejmenším zastrašit. Promluvila suchým hlasem s přesnou kadencí důstojníka uvádějícího brífink: „Jsou tady jisté obavy, že by Syndikové mohli potřebné zásoby zničit nebo kontaminovat.“

„Proč?“ přerušil ji někdo.

Geary zaměřil oči na mluvčí. Komandérka Yin, dočasná velitelka Orionu a bezpochyby chráněnka kapitána Numose. Yin se tvářila mírně nervózně, ale útočně, jako by podvědomě imitovala Numosovo chování.

„Pokud necháte plukovnici Carabaliovou domluvit, odpovědi se dočkáte,“ prohlásil Geary a uvědomil si, že promluvil tvrději, než měl v úmyslu.

Carabaliová se rozhlédla a pokračovala: „Řečené materiály jsou pouze stopové prvky. Flotila potvrdila přítomnost potřebných zásob v těžebním komplexu analýzou komunikace v systému a zhodnocením informací získaných na tuto vzdálenost ze senzorů. Jelikož je díky relativně malé velikosti zásob sabotáž nebo kontaminace snadná, požádal mě kapitán Geary o plán nájezdu, který by měl překvapit všechny obyvatele nebo případné obránce těžebního komplexu.“

Carabaliová se odmlčela a kapitán Tulev z bitevního křižníku Leviatan jí věnoval tázavý, ale ne nepřátelský pohled.

„Překvapení? Jak dosáhneme překvapení?“

Odpověděl mu Geary: „Musíme Syndiky zmást, přesvědčit je, že naše úmysly jsou jiné. Uvidí nás přilétat, ale musíme je přesvědčit, že jsme tam s cílem instalaci zničit, ne vybrakovat.“ Zaťukal na ovládací prvky a v obrazu hvězdného systému Baldur se objevilo několik křivek táhnoucích se od bodů mezi planetami a asteroidy. „Začneme na vnějším okraji Balduru a budeme pokračovat dovnitř. Při průletu kolem syndických instalací je budeme likvidovat palbou pekelnými kopími na krátkou vzdálenost.“

Tentokrát se zamračením promluvil kapitán Casia z bitevní lodi Dobyvatel: „To nedává smysl. Ani Syndikové by neuvěřili, že plýtváme časem útokem na blízkou vzdálenost, když můžeme na dálku zahájit kinetické bombardování.“

Geary si rychle potvrdil podezření, že Dobyvatel patří do třetí divize bitevních lodí, která hostila Orion i Majestátního. Kapitán Casia se na předchozích schůzích neprojevoval, možná byl ve stínu Numose a Faresové. Geary si nedokázal vzpomenout na žádný náznak, že by byl Casia jako ti dva, a tak se rozhodl nepředpokládat nepřátelství a podle toho odpověděl: „Mohou předpokládat, že flotila má málo kinetických střel. Ve skutečnosti jich málo máme, protože jsme spousty vystříleli v Sancere. V tomhle hvězdném systému navíc není nic, co by nás dokázalo výrazně ohrozit. Za těchto okolností dává smysl šetřit kinetickou munici a použít pekelná kopí. Syndikové si budou myslet, že máme kinetických střel ještě méně než ve skutečnosti, což by nám v budoucnu mohlo pomoci.“

Casia se kousl do rtu a sotva viditelně se zamračil. Gearyho pozornost přitáhl obraz kapitána Duellose bitevního křižníku Odvážný, který jasným gestem naznačil, co si o Casiovi myslí. Po dlouhé pauze, již mohla, ale nemusela zavinit časová prodleva mezi Neochvějným a Dobyvatelem, Casia zavrtěl hlavou.

„My máme málo kinetických střel? Co dělali zásobovači?“

„Vyráběli palivové články, kapitáne Casio,“ odpověděl mu Duellos tónem, po kterém Casia zrudl. „Předpokládal bych, že dáváte přednost možnosti manévrovat se svou lodí před neřízeným poletováním vesmírem s plnými sklady kinetické munice, nebo se snad pletu?“

Geary mohl snadno odhadnout pozici Casii ve flotile podle reakcí ostatních důstojníků. Mnozí se při Duellosově kousavém vysvětlení pousmáli, jiní ale byli naštvaní víc na Duellose než na Casia. Což bylo divné, protože si Geary nedokázal vzpomenout, že by mu někdy dřív tenhle muž dělal problémy. Proč se všichni nespokojenci musí soustředit na mě?

Geary bouchl pěstí do stolu, aby zarazil další poznámky.

„Děkuji, kapitáne Duellosi. Máte ještě nějaké otázky, kapitáne Casio?“

„Ano, ano, mám,“ postavil se Casia, aby dodal svým slovům na důrazu. „Pochopil jsem to tak, že suroviny potřebujeme, jen protože si zásobovací lodě správně nedoplnily sklady na Sancere. Celá flotila byla ohrožená, ale zodpovědní lidé nebyli nijak potrestaní.“

Odmlčel se, zatímco se Geary díval po kapitánce Tyrosianové a všiml si, jak ztuhla.

„To je poznámka, nebo otázka?“ zeptal se Geary Casii.“

„To je… obojí.“

„V tom případě vás ujišťuji,“ prohlásil Geary vyrovnaně, „že jsem záležitost prodiskutoval s kapitánkou Tyrosianovou, která má nadále mou důvěru a zůstává velitelkou zásobovací divize.“

„Co jste jí řekl?“ chtěl Casia vědět.

Geary se neovládl a zamračil se. Nesnažil se ale výraz dostat pod kontrolu a místo toho na Casiu jen zíral. Chápal, co se děje. Takováhle debata by v jeho flotile kdysi nebyla možná, nešlo o probírání variant, ale o přímou výzvu veliteli flotily a snahu manipulovat podporou, na niž by se velitel mohl spolehnout. Casia nejspíš každou chvíli požádá o hlasování, které bude po Gearym chtít, aby zbavil Tyrosianovou velení.

Jenže dokud flotile velel Geary, nic takového se nestane.

„Kapitáne Casio,“ prohlásil Geary tak ledovým hlasem, jak jen dokázal. „Nemám ve zvyku projednávat veřejně soukromou konverzaci s jinými důstojníky. Co jsem řekl kapitánce Tyrosianové, zůstává mezi ní a mnou, stejně jako by mezi námi zůstalo vše, co byste mi v soukromé konverzaci řekl vy.“

„Máme právo vědět, zda jste učinil efektivní rozhodnutí…“ začal Casia.

„Stavíte se proti mému velení nad flotilou?“ udeřil na něj Geary hlasem, který se ve virtuální místnosti hlasitě rozléhal.

Chvíli vládlo jen ticho, až promluvil kapitán Tulev, jakoby sám pro sebe, ale se jeho hlas nesl po celé místnosti.

„Syndikové už zjistili v Kalibanu, v Sancere a Ilionu, jak efektivní velitel kapitán Geary je.“

Hlas komandérky Yin se mírně zachvěl, když se opět vmísila do rozhovoru.

„Tradice flotily žádají otevřenou debatu a konsensus mezi kapitány. Co je špatného na pokračování v takové tradici? Proč nechce kapitán Geary podporovat tradice, které udržovaly flotilu v boji?“

Kapitánka Desjaniová do té doby mlčela, ale při přímém útoku na Gearyho vybuchla: „Kapitán Geary v naše tradice věří! Připomněl nám ty, na které jsme už zapomněli!“

„Kapitán Geary ty tradice sám zavedl před sto lety!“ trval na svém další hlas. Ke Gearyho překvapení to byla komandérka Gaesová z Loriky. „Bojuje! A co je důležitější, ví, jak bojovat! Neposlal flotilu do žádné syndické pasti!“

Zřetelný odkaz na katastrofu v systému Vidha na chvíli debatu zarazil. Jak Casia, tak Yin se po komandérce Gaesové tvrdě zadívali, ta si z toho ale nic nedělala. Masakr u Vidhy, který Gaesová zažila, poté co se skupinou vzbouřených aliančních lodí následovala kapitána Falca, na ni udělal hluboký dojem. Zjevně už nehodlala tolerovat kohokoli, kdo by vybízel ke vzpouře proti Gearyho velení a opakování katastrofy.

Casia nakonec zavrtěl hlavou.

„Jsme v obtížné situaci. Flotila si nemůže dovolit být závislá na těch, kteří dokázali získat oblibu velitele flotily bez ohledu na to, jak jsou ve skutečnosti schopní.“

„To by stačilo.“

Geary viděl, jak se k němu všichni obrací a zírají na něj. Uvědomil si, že ta slova neuvěřitelně tvrdým způsobem pronesl on. S námahou změnil tón řeči, aby mluvil více jako velitel a méně jako rozzuřené božstvo. Aby nemluvil jako Black Jack.

„Kapitáne Casio, tahle flotila má až příliš mnoho zkušeností s důstojníky, kteří nejsou schopni plnit povinnosti. Nikoho takového nebudu na velitelské pozici tolerovat. Je to jasné?“

Casia zrudl, ale mlčel.

„Takže hodláte některého z přítomných kapitánů obvinit, že není schopný velet své lodi?“

Geary si uvědomoval, že toho chlapa zastrašuje a veřejně se ho pokouší zahnat na ústup. Neměl by autoritu používat tímhle způsobem. Měl by důstojníkům velet, ne je hnát před sebou. Ale právě teď mu bylo zle z politikaření a z důstojníků, kteří takové kratochvíle milovali i v případě, že to ohrožovalo přežití flotily.

„Tak co?“ zatlačil Geary.

„Ne,“ řekl Casia a znělo to přitom, jako by ho někdo škrtil.

„Jsem velitel flotily a váš nadřízený důstojník, kapitáne Casio.“

„Ano… pane.“

„Děkuju vám.“

Prostě ho zbav velení. Teď hned. Zamkni Casia společně s Numosem, Faresovou, kapitánem Kerestesem a magorem Falcem. Přihoď tam i komandérku Yin. Proč musím ty idioty pořád tolerovat? Flotila by byla ve větším bezpečí, kdyby mi nepřekáželi. Jestli mi nepřestanou dělat problémy…

Geary se zhluboka a pomalu nadechl. Sakra. Ztrácím zdravý rozum. Kde by to skončilo, kdybych s tímhle začal? Kolik důstojníků bych vyhodil, abych si zajistil, že velení mají jen mojí věrní? A když bych jich vyhodil dost, nikdo by se neopovážil cokoli mi říct, upozornit mě na chybu nebo omyl. A pak by flotila zahynula, protože předkové vědí, jak často dělám chyby a pletu se.

„Plukovnice Carabaliová, pokračujte, prosím.“

Mariňácká plukovnice přikývla, jako by se nestalo nic zvláštního, a pokračovala v hlášení. Nic časově náročného nebo komplikovaného. Flotila proletí cestou do systému kolem několika syndických základen a rozstřílí je na kusy pomocí pekelných kopí, kanónů pálících nabité částice. Až se flotila přiblíží ke čtvrtému měsíci druhého plynového obra, začne brzdit a vypustí raketoplány nesoucí mariňáckou údernou jednotku. S dobrým načasováním manévru poletí raketoplány necelou půl hodinu a pak začnou vysazovat mariňáky na povrch.

„I kdyby Syndikové přišli na to, proč přesně chce Aliance instalaci obsadit, snad s trochou štěstí nebudou mít čas, aby zorganizovali efektivní obranu nebo poškodili zásoby, které potřebujeme,“ shrnula situaci Carabaliová.

„Divize průzkumných bitevních lodí bude poskytovat blízkou podporu pro případ, že by ji mariňáci potřebovali,“ dodal Geary. „Vzorový a Statečné srdce už prokázaly, že jim taková práce jde.“

A také to byly dvě poslední průzkumné bitevní lodě, nicméně nikdo na to nepoukázal.

Geary označil trasy, jichž se měla flotila držet. Byly to oblouky táhnoucí se hvězdným systémem Baldur jako šavle mířící na syndické základny.

„Zabere nám to víc času než letět přímo na cíl. Ale také zpomalíme na nula celá nula pět rychlosti světla, abychom zjednodušili rozvoz zásob. Plány tranzitu a zásobování obdržíte během hodiny.“

„Mohli bychom napáchat více škod, kdyby se flotila rozdělila na několik formací,“ navrhla kapitánka Cresidová z bitevního křižníku Zuřivý. Nějak se jí podařilo během celé debaty zůstat zticha, ale při možnosti dostat více bojové akce si nemohla pomoct.

Geary přikývl, uznal, že má pravdu. Společně s Tulevem a Duellosem patřila Cresidová k jeho nejlepším důstojníkům.

„To je pravda. Ale chci udržet spotřebu paliva na minimu, dokud nebudeme mít ty stopové prvky v hrsti, a nechci rozdělovat eskadry a divize, protože by to komplikovalo zásobování.“

„Co syndické válečné lodi?“ zeptal se komandér Neeson z bitevního křižníku Nesmiřitelný , který nedokázal skrýt rozčarování z toho, že tentokrát nebude členem rychlé úderné jednotky.

„Rozdělily se,“ ukázala kapitánka Desjaniová na displej. „Dvě korvety míří k jednomu ze skokových bodů z Balduru, který bychom mohli použít, zbývající korveta a lehký křižník letí k druhému.“

„Záchytné lodě,“ přikývl kapitán Duellos. „Jedna korveta nejspíš rovnou skočí, aby ohlásila naši přítomnost zde, zatímco zbývající lodě budou čekat, aby zjistily, který skokový bod použijeme.“

Nebylo těžké vidět na tvářích všech u stolu nespokojenost, ale prostě nebyl způsob, jak by mohla flotila napadnout kteroukoli z těch syndických lodí. Ačkoli korvety byly pomalejší než cokoli v alianční flotile s výjimkou čtyř zásobovacích lodí, měly příliš velký náskok.

„V tomhle hvězdném systému napácháme Syndikům slušné škody,“ upozornil Geary. „A Syndikové nám zase jednou poskytnou suroviny k tomu, abychom to mohli dělat dál.“

Nedostatek nadšení snadno vycítil. Ani jeho nejbližší spojenci neměli radost. Jenže z čeho by ji také mohli mít? Baldur byl jen jedna zastávka na dlouhé cestě domů. Po něm se budou muset probojovat přes Wendayu, pak přes další hvězdný systém a další a další…

Skokem zpět do nitra Syndikovaných světů a úderem na Sancere se jim podařilo Syndiky zmást, ale jak dlouho se dokáží postarat, aby nepřítel nebyl schopný odhadnout příští zastávku a nečekal tam na ně s ničivou převahou?

2.

Baterie pekelných kopí vypálily proudy nabitých částic na syndickou vojenskou stanici a malý dok, které se kolem vnějšího plynného obra systému Baldur vznášely po staletí. Zdálo se, že je většina instalací zakonzervovaná, nejspíš už dlouhá desetiletí, a jen málo syndického personálu zůstalo na místě, aby se staralo o několik stále provozovaných systémů. Právě teď personál prchal do nitra hvězdné soustavy v únikových modulech, zatímco těsně za nimi trhala pekelná kopí odpalovaná téměř na kontaktní vzdálenost aktivní i neaktivní části základen.

Geary se rozhodl rozprostřít zábavu spočívající v likvidování syndických instalací mezi co největší část flotily. V tomto případě ponechal čest osmé divizi bitevních lodí. Neúprosný, Odveta, Skvostný a Ohromný proletěly kolem syndické základny a masivní palebnou silou rozmetaly na kusy vybavení, skladiště zásob a náhradních dílů i doky, které možná ještě občas poskytovaly údržbu zastaralým korvetám v systému.

Dalším cílem mělo být těžební zařízení, které potřebovali obsadit nepoškozené. S ohledem na zjevně neutuchající lidskou snahu budovat a stavět si Geary nemohl pomoct a musel přemýšlet o ironii, že v lidských válkách bylo vždycky mnohem snazší něco zničit než získat v jednom kuse.

„Užíváte si to?“

Geary vzhlédl od displeje zobrazujícího bitevní lodě tříštící syndické instalace a uviděl, že do jeho kajuty bez ohlášení vstoupila Viktorie Rionová. Mohla to udělat, jelikož nastavil bezpečností systém kajuty tak, aby jí poskytl přístup, což bylo dědictví dnů, kdy sdílela i jeho postel. Přemýšlel, zda nastavení zase nezměnit s ohledem na odstup, který si teď Rionová od něj držela, ale zatím se tomu vyhnul.

V odpovědi na její otázku pokrčil rameny: „Je to nezbytné.“

Rionová mu věnovala záhadný pohled a posadila se naproti němu. Nadále si udržovala vzdálenost, pro kterou se rozhodla po Ilionu.

„‚Nezbytné‘ je otázkou volby, Johne Geary. Nikde nevede jasná zářivá linie oddělující to, co musíme udělat, od toho, co se rozhodneme udělat.“

Nějak dospěl k názoru, že Rionová mluví o něčem jiném. Ale nebyl schopný pochopit, co by to mělo být.

„To si uvědomuju.“

„Myslím, že obvykle ano,“ uznala Rionová, což pro ni bylo nezvyklé. Pak si ho chvíli prohlížela, než pokračovala: „Obvykle. Velitelé lodí Callaské republiky a federace Trhliny se mnou mluvili o vaší poslední konferenci.“

Geary musel bojovat s podrážděností.

„Nemusíte mi neustále připomínat, že ty lodě poslouchají vaše návrhy, protože jste koprezidentkou Callaské republiky.“

„Ne,“ odvětila Rionová ostře. „Nedovedu si představit, že by se Black Jackovi líbilo, kdyby někdo ohrožoval jeho autoritu. Dověděla jsem se, že jste se takového ohrožení dočkal a rázně s ním zatočil.“

„Musím si udržet kontrolu nad flotilou, paní koprezidentko! Mohl jsem reagovat mnohem rázněji a vy to moc dobře víte!“

Místo aby mu Rionová hněv vrátila zpátky, jen bolestně zkřivila tvář a zapřela se do židle.

„Mohl jste. Důležité ale je, že to vím nejen já, ale i vy. Přemýšlíte o tom, co byste mohl udělat, co by vám jako Black Jackovi prošlo. Není to tak?“

Geary zaváhal. Nechtěl to přiznat, ale Rionová byla jediná osoba ve flotile, ke které mohl být v téhle otázce otevřený.

„Ano. Napadlo mě to.“

„Dřív se to ale nestávalo, že ne?“

„Ne.“

„Jak dlouho ho dokážete udržet na uzdě, Johne Geary? Black Jack chce dělat to, co se mu zlíbí, protože je legendární hrdina. Protože při velení této flotile získal nezpochybnitelná vítězství.“

Geary ji sežehl pohledem.

„Pokud nebudu vyhrávat, flotilu to zničí.“

Přikývla.

„A pokud budete, vaše legenda poroste. Vaše moc poroste. Každé nové vítězství s sebou nese riziko, protože to bude pro Black Jacka snazší. Nebude muset ostatní přesvědčovat, aby dělali, co po nich žádá. Prostě jim to přikáže a potrestá každého, kdo nebude souhlasit. Nebude se muset starat o pravidla nebo čest. Určí si vlastní.“

Geary zapadl do křesla a zavřel oči.

„Tak co navrhujete, paní koprezidentko?“

„Nevím. Přála bych si vědět. Bojím se o vás. Nikdo z nás se neovládá tak dobře, jak bychom si rádi mysleli.“

Geary prudce otevřel oči a zadíval se na ni, překvapený přiznáním slabosti. Rionová sklopila zrak a na okamžik se zatvářila bezútěšně, pak se vzpamatovala jako bitevní loď obnovující štíty a s chladným výrazem se zadívala Gearymu do očí.

„Co uděláte, když to těžební zařízení nebude mít suroviny, jaké flotila potřebuje?“

Geary popuzeně zagestikuloval.

„Udeřím na jinou stanici. Potřebujeme je. Nelíbí se mi, že nás to v tomhle systému zdržuje, ale před skokem musíme doplnit sklady zásobovacích lodí. I když se rozdělí všechny prozatím vyrobené palivové články, budou mít lodě v průměru jen sedmdesát procent palivových rezerv. A to je s ohledem na dlouhou cestu domů příliš málo.“

„To je vše, co vás trápí?“

„Myslíš kromě tebe?“ zeptal se Geary neomaleně.

Stále se mu dívala do očí.

„Ano.“

Měl by víc štěstí při vyslýchání syndických zajatců než při snaze dostat z Viktorie Rionové něco, co nechtěla sama odhalit. Geary pocítil, že se mu z nějakého důvodu rty zkřivily v ironickém úsměvu.

„Jo, je toho víc,“ zadíval se na další displej, na ten, který studoval ve chvíli jejího příchodu.

„Co?“

Viktorie Rionová vstala, došla k němu a trochu se naklonila, aby se mohla na displej podívat. Její hlava se k němu přiblížila a jemná vůně vyvolala vzpomínky na vzájemná objetí. Nebylo to něco, co by zrovna vítal, ne poté, co se několik týdnů bez vysvětlení rozhodla vyhýbat dalším fyzickým kontaktům. Ne snad, že by mu její tělo patřilo, ale Rionová mu dlužila aspoň vysvětlení. Ani on, ani ona si navzájem nic neslibovali, takže nic neporušila, ale i tak si myslel, že by to měl vědět.

Geary se zamračil, naštvaný na sebe i na ni.

„Obávám se o stav svých lodí.“

Zadívala se na něj.

„Ve skutečnosti jste víc naštvaný kvůli ztrátám,“ řekla Rionová věcně. Jen ona, kapitánka Desjaniová a hrstka dalších věděla, jak málo byl Geary zvyklý prožívat zkázu lodí a smrt posádek. Před sto lety byla ztráta jediné lodě tragédie. Při krveprolití, ve které se od té doby bitvy změnily, se jedna loď ztrácela snadno. Bylo to jen další jméno, které se oživilo, jakmile byla do boje uspěchaně vyslána náhrada. Ale Geary a jeho pocity zůstávaly tam, kde byly před sto lety. Díky hibernaci se ho zub času nedotkl, pro něj to znamenalo jen několik měsíců.

„Samozřejmě že mě trápí naše ztráty,“ prohlásil Geary krátce a snažil se ovládnout.

„To vás šlechtí,“ poznamenala Rionová a sedla si s tváří obrácenou k seznamu lodí. „Stále se bojím dne, kdy Black Jackovi něco takového vadit nebude.“

„Black Jack téhle flotile nevelí. Já ano,“ zadíval se na ni Geary vztekle. Nedělalo mu radost, že to zase vytahuje. „Black Jack nevelí ani mně. Nebudu popírat, že mě pokouší. Bylo by mnohem snazší věřit, že jsem božský hrdina, jehož každý čin schvalují žijící hvězdy a žehnají mu předkové. Ale to je totální nesmysl a vy to moc dobře víte, paní koprezidentko.“

„Fajn. V tom případě byste měl taky vědět, že s jakýmkoli jiným velitelem by byly naše ztráty mnohem vyšší. Potřebujete to slyšet nahlas? Od Sancere jsem o vašich bojových schopnostech nepochybovala.“

To si neuvědomil, ale byla to pravda.

„Díky. Přál bych si, aby to něco znamenalo.“

„Ale to by mělo, Johne Geary.“

Zavrtěl hlavou.

„Protože to mohlo být horší? Fajn. Přijímám to na rozumové úrovni, i když mým pocitům to nepomůže. Ale o to nejde. Nemůžeme si takové ztráty dovolit.“

Geary ukázal na seznam lodí a jejich stav.

„Jen se podívejte. Naše bitevní křižníky, které přežily past v syndickém domovském systému, byly reorganizovány do šesti divizí. Normálně by v divizi bylo šest lodí. Ty naše začínaly jen se čtyřmi, sedmá dokonce jen se třemi. Past přežilo dvacet tři bitevních křižníků. Z těch jsme ztratili Odpůrce během ústupu z domovského systému Syndiků.“

Geary se v tu chvíli zarazil. Ztratili . Tak jednoduché a krátké slovo. Epitaf pro loď, její posádku a velitele, muže staršího než Geary, který ale byl Gearyho prasynovec. Polkl, vědomý si toho, že ho Rionová sleduje, a pokračoval: „O  Polaris a  Předvoj jsme přišli u Vidhy, pak o  Neporazitelného a  Hrozivého u Ilionu. Pět z dvaceti tří, a pořád jsme velký kus cesty od domova. A to nepočítám vážné škody, které u Sancere utrpěly lodě druhé divize bitevních křižníků kapitána Tuleva. Některé stále nejsou opravené.“

Rionová přikývla.

„Chápu, o co vám jde. Zvlášť s ohledem na Neochvějného. Pro alianční válečné úsilí je nezbytně nutné, aby tenhle křižník dovezl domů klíč syndické hypersítě,“ odmlčela se na chvíli. „Kolik lidí ve flotile ví, že je na palubě Neochvějného?“

„Nevím. Nejspíš až moc.“

Klíč hypersítě poskytl údajný syndický zrádce jako prostředek, s nímž mohla alianční flotila provést překvapivý útok na syndický domovský systém a vyhrát válku jediným úderem. Neodolatelná návnada pro neopatrné a útočné velitele alianční flotily. Syndikové věděli, že jim flotila návnadu spolkne, a tak na ni měli připravenou důkladnou past. Katastrofa bylo ještě příliš mírné slovo na popis následků, ale aspoň části flotily se až do této chvíle podařilo unikat. Syndikové museli být hrůzou bez sebe při představě, že klíč k jejich hypersíti zůstává na palubě některé z přežívajících lodí.

„Přemýšlel jsem, proč Syndikové při vyjednávání pozabíjeli většinu nejvyšších důstojníků. Dávalo by větší smysl nechat si nějaké na výslech.“

„To taky mohli udělat,“ poznamenala Rionová. „Video se dá snadno zfalšovat. Nepochybuji, že většina důstojníků, jejichž vraždu jsme viděli, zemřela. Čímž jste se stal služebně nejstarším kapitánem ve flotile. Nicméně by mě nepřekvapilo, kdybychom časem zjistili, že jednoho nebo dva údajně zabité si Syndikové právě proto nechali naživu.“

Takže mohli vědět o tom, že klíč nese Neochvějný, a proto musí být zničený za každou cenu.

„Je to pořád lepší a lepší,“ zamumlal Geary sarkasticky.

„Pardon?“

„Nic. Jen mluvím sám se sebou.“

Rionová mu věnovala podrážděný pohled.

„Měli bychom mluvit spolu. Ztráta bitevního křižníku je tragická a oprávněně vzbuzuje obavy. Jenže nepřišli jsme skoro o žádné bitevní lodě.“

„Ale ano,“ upřel Geary pohled na jména. „O Triumf u Vidhy, Arogantního v Kalibanu.“

Technicky vzato byl Arogantní jedna ze tří průzkumných bitevních lodí flotily, něco mezi těžkým křižníkem a bitevní lodí, a Geary se musel snažit, aby je v duchu nebral jako křižníky. Přemýšlel o tom, jaký podivný byrokratický nápad vedl k jejich výstavbě, protože ve výsledku byly příliš malé, aby mohly sloužit jako opravdové bitevní lodě, a příliš velké, aby mohly fungovat jako těžké křižníky.

„Ale Válečník, Orion a Majestátní jsou rozmlácené skoro na kusy. Dostat je do bojeschopného stavu bude trvat hodně dlouho. Pokud to vůbec dokážeme. Možná budou potřebovat důkladnou opravu v doku.“

Nemusel dodávat, že nejbližší dok schopný takové práce se nacházel až na aliančním teritoriu. Flotila potřebovala pro bezpečnou cestu domů všechny bitevní lodě, bylo však nepravděpodobné, že bude možné dostat poškozené bitevníky do plně funkčního stavu dřív, než se tam dostanou.

Rionová opět přikývla.

„Pokud vím, Válečník byl u Vidhy poškozený skoro tolik jako Neporazitelný. Nebylo by moudřejší opustit Válečníka a zničit ho stejně, jako jste to udělal s Neporazitelným?“

Špehové Rionové ve flotile jí zjevně neustále dodávali přesné informace. Geary se znovu zatvářil znechuceně.

„Válečník neutrpěl škody na pohonném systému jako Neporazitelný, takže dokáže držet s flotilou krok. Nemůžu Válečníka jen tak nechat být. Nedokážu to vysvětlit, ale morálce uškodí víc, když loď sami zničíme, než kdyby zemřela v boji. Kromě toho sleduju postup oprav. Posádka Válečníka dře jako koně, aby dostala loď zpátky do slušného stavu. V tuto chvíli, kdyby došlo na nejhorší, bych přemýšlel spíš o rozebrání Majestátního na součásti pro opravu Válečníka a Orionu. Orion aspoň někam pokročil, ale u Majestátního jdou opravy zatraceně pomalu. Ani jedna z těch lodí nebude moct nějakou dobu stát v přední linii. Musím je všechny tři nechávat poblíž zásobovacích lodí, což jejich pýše nijak nepomáhá.“

„Nemají moc důvodů být na něco pyšní,“ prohlásila Rionová tvrdým hlasem. „Utekli od flotily a pak znovu od spojenců u Vidhy…“

„Já vím,“ přerušil ji Geary hlasem plným hněvu. „Ale nemůžu ty lodě a jejich posádky jen tak odepsat! Potřebuju opravit nejen lodě, ale i jejich posádku. Musí věřit v sebe sama, protože i na jejich pýše záleží.“

Rionová jen mlčky seděla a zrudla v tváři.

„Omlouvám se.“

„Zasloužila jsem si to,“ odrazila ho a zdálo se, že se zlobí spíš sama na sebe. „Jsem politička. Měla bych vědět, jak důležité je to, v co lidé věří.“

Zhluboka se nadechla a uklidnila se.

„Není mi lhostejná ztráta lodí velkých jako bitevní křižníky, vůbec žádná ztráta mi není lhostejná. Ale měl byste cítit úlevu, že neztrácíte v tak velkém počtu bitevní lodě.“

Geary zavrtěl hlavou.

„Ne. Pokud budu dál ztrácet bitevní křižníky, budou mít větší ztráty i bitevní lodě.“

Tentokrát se Rionová zatvářila zmateně.

„Proč?“

„Protože bitevní křižníky dělají určitou práci,“ vysvětloval jí Geary. „Mají palebnou sílu bitevních lodí, ale dokáží zrychlovat, manévrovat a zpomalovat jako těžké křižníky. Nemají pancéřování ani štíty bitevních lodí, protože těch se zbavily ve prospěch rychlejšího pohybu. Díky tomu jsou bitevní křižníky velmi užitečné pro některé úkoly vyžadující rychlost a palebnou sílu. Jenže pokud jich ztratím příliš, budu muset ty úkoly přidělovat bitevním lodím. Ty jsou ale příliš pomalé. Nechají se odchytit syndickými křižníky, a i když jedna bitevní loď dokáže porazit bitevní křižník, nedokáže se postavit čtyřem podporovaným dalšími lehkými loděmi. Nebo můžu používat těžké křižníky, které budou mít ještě těžší ztráty, tak dlouho, dokud nebudou všechny pryč, a stejně mi zbudou zas jen bitevní lodě.“

Rionová se konečně chápavě zamračila.

„Ztráty se budou navyšovat, pokud začneme používat lodě k úkolům, pro které nejsou určené.“

„Jo,“ ukázal Geary na displej. „A pokud se budou hlavní válečné jednotky, bitevní křižníky a lodě držet zpátky, tak lehké křižníky a torpédoborce skončí jako hromada šrotu. Všechno souvisí se vším. Nemůžu získat náhradu za ztracené jednotky, takže se musím vyhýbat ztrátám toho, co mám.“

Zíral na jména lodí a vzpomínal na obraz Hrozivého po nárazu do syndického křižníku v systému Ilion. Nebo spíš na záblesk, což bylo to jediné, co zbylo po nárazu dvou lodí letících rychlostí dosahující slušného zlomku světla. Nejen loď, ale celá její posádka během okamžiku přestala existovat.

„Předkové, pomozte mi,“ zašeptal.

Po dlouhou chvíli Geary cítil ruku Rionové, nabízející útěchu, na rameni, ale pak ji stáhla.

„Je mi to líto.“

„Viktorie…“

„Ne,“ postavila se prudce a odvrátila tvář. „Viktorie tady není. Koprezidentka Rionová nabízí svou účast a podporu. Je mi to líto, kapitáne Geary.“

Zmizela z jeho kajuty rychleji, než stačil cokoli říct.

„Copak máte?“ zeptal se Geary. Díval se jednosměrnou obrazovkou do vyšetřovací místnosti, kde se přes relativně nízkou teplotu kajuty strachy potil kapitán syndické obchodní lodě, zničené krátce po příletu do systému Baldur. Obrazovka byla lemována ukazateli a displeji zobrazujícími vše možné o Syndikově fyzickém stavu a aktivních myšlenkových vzorech v jeho mozku. Kdyby Syndik lhal, bylo by to na skenu okamžitě vidět. A už jen konfrontace s odhalenou lží často stačila k získání výsledků.

Zpravodajský důstojník poručík Iger se znechuceně ušklíbl.

„Nic moc. Syndikové civilní populaci neříkají nic detailního o vojenských operacích, natož o ztrátách.“

„Jako Aliance?“ nadhodil Geary suše.

„No ano, pane,“ přiznal poručík. „Ale ve skutečnosti je to ještě horší, navíc Syndikové nepovolí nic jako svobodný tisk nebo otevřenou diskuzi, takže jejich lidé mají větší problémy zjistit, co se doopravdy děje. Posádka obchodní lodě nám byla schopná říct jen to, co jim prozradila syndická propaganda. Vítězství je jisté, ztráty nízké, naše flotila byla totálně zničena.“

„No tak teď už ví, že to poslední rozhodně není pravda,“ poznamenal Geary. „Odkud přiletěla jeho loď?“

„Z Tikany. Další systém přeskočený hypersítí. Jeho loď dělá jen málo ziskové obchody, patří syndické korporaci, která žije z ekonomických zbytků, s nimiž se větší korporace neobtěžují.“

„Takže nic dobrého, žádné aktuální zprávy nebo informace?“

„Ne, pane,“ kývl poručík Iger hlavou k syndickému kapitánovi. „Je vyděšený k smrti, ale navzdory tomu nám není schopný cokoli říct.“

„Předpokládám, že o naší flotile žádné historky neslyšel?“

„Ne,“ opakoval zápornou odpověď rozvědčík. „Když popírá, že by něco takového slyšel, jeví všechny známky pravdomluvnosti. Když mu předhodíme jména systémů, ve kterých jsme byli, jako je Corvus nebo Sancere, rozpoznal jména, nic víc.“

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Odvážný.
Pokud se Vám ukázka líbila, na našem webu si můžete zakoupit celou knihu.