CALIBAN COVE

Resident Evil v nakladatelství

FANTOM Print

Konspirace Umbrella

Caliban Cove

Město smrti *

* Připravujeme

CALIBAN COVE

S. D. PERRY

FANTOM Print

2015

Copyright © CAPCOM. Licensed for use by Titan Publishing Group Ltd.

This translation of Caliban Cove, first published in 2012 year, is published by arrangement with Titan Publishing Group Ltd.

Translation © Kateřina Niklová

ISBN 978-80-7398-753-4 (ePub)

ISBN 978-80-7398-754-1 (mobi)

www.fantomprint.cz

www.facebook.com/fantomprint

Lakota je úsměvem zla. Šílenství jeho zpěvem.

Anonym

Prolog

Raccoon Times, 24. července 1998

SPENCEROVO SÍDLO ZNIČENO POŽÁREM A NÁSLEDNÝM VÝBUCHEM

RACCOON CITY – Ve čtvrtek asi ve dvě hodiny ráno byli obyvatelé okresu Victory Lake probuzeni výbuchem, který otřásl severozápadní částí Raccoon Forest. Výbuch byl očividně způsoben požárem, který vzplál v opuštěném Spencerově sídle a zažehl chemikálie uložené ve sklepě. Kvůli policejním barikádám na okraji lesa (postaveným v souvislosti s nedávnou sérií vražd v Raccoon City) se místní hasiči nedostali na místo včas, aby ze sídla cokoli zachránili. Po tříhodinové bitvě se zuřivým požárem bylo sídlo staré třicet jedna let spolu s přilehlou ubytovnou pro služebnictvo prohlášeno za ztracené.

Sídlo bylo postaveno lordem Oswellem Spencerem, evropským aristokratem a jedním ze zakladatelů nadnárodní farmaceutické společnosti Umbrella, Inc., a vyprojektováno cenami ověnčeným architektem Georgem Trevorem jako dům pro VIP hosty Umbrelly, z neznámých důvodů však bylo krátce po dokončení uzavřeno. Podle Amandy Whitneyové, mluvčí Umbrella Corporation, byly části sídla stále využívány jako skladiště průmyslových čistidel a rozpouštědel využívaných Umbrellou. Ve svém včerejším prohlášení Whitneyová uvedla, že společnost přebírá plnou odpovědnost za tuto nešťastnou událost, a prohlásila: „Jedná se o vážné pochybení z naší strany. Chemikálie měly být ze Spencerova sídla už dávno odvezeny. Jsme jen rádi, že nikdo nebyl zraněn.“

V tuto chvíli je příčina požáru neznámá, Whitneyová ale dodala, že Umbrella pošle na místo vlastní vyšetřovatele, aby prošli ruiny v naději, že příčinu odhalí…

Raccoon Weekly, 29. července 1998

S.T.A.R.S. ODVOLÁNA Z VYŠETŘOVÁNÍ VRAŽD

RACCOON CITY – Zástupci města na včerejší tiskové konferenci překvapivě oznámili, že pobočce Zvláštní taktické a záchranné jednotky (S.T.A.R.S.) v Raccoon City bylo oficiálně odebráno vyšetřování devíti brutálních vražd a pěti zmizení obyvatel města, k nimž došlo za posledních deset týdnů. Prohlášení vydal Edward Weist, člen městské rady, a jako hlavní důvod pro odvolání S.T.A.R.S. uvedl její naprostou neschopnost. Čtenáři si možná vzpomenou, že prvním rozhodnutím S.T.A.R.S. poté, co jim byl minulý týden případ přidělen, bylo prohledat severozápadní část lesa, kde pátrali po údajných kanibalistických vrazích. Weist prohlásil, že vinou jejich „hrubé neprofesionality“ skončila mise katastrofou, zřícením vrtulníku a ztrátou šesti lidí z jedenáctičlenného týmu, mimo jiné i velitele pobočky S.T.A.R.S., kapitána Alberta Weskera.

„Poté, co S.T.A.R.S. zpackala pátrání v Raccoon Forest,“ řekl Weist, „jsme se rozhodli nechat vyšetřování na RPD, která ho dovede až do konce. Máme důvod domnívat se, že členové S.T.A.R.S. požívali před misí alkohol a/nebo drogy, proto jsme s nimi na neurčito ukončili spolupráci.“

K Weistovi se připojila Sarah Jacobsenová (zastupující starostu Harrise) a policejní komisař J. C. Washington, kteří společně pronesli toto prohlášení a odpověděli na otázky. Ani policejní náčelník Brian Irons, ani žádný z přeživších členů S.T.A.R.S. nereagovali na naše žádosti o rozhovor…

Cityside, 3. srpna 1998

POŽÁR V SÍDLE PROHLÁŠEN ZA NEHODU

RACCOON CITY – Po mravenčí práci dospěli vyšetřovatelé požáru spolupracující s ISD (Divize průmyslových služeb) Umbrelly, Inc. k závěru, že požár, který zcela zničil Umbrellou vlastněné Spencerovo sídlo v Raccoon Forest, způsobila neopatrnost neznámé osoby či osob, jak bylo oznámeno na včerejší tiskové konferenci. Velitel týmu ISD David Bischoff prohlásil: „Vypadá to, že se někdo pokusil rozdělat oheň v jednom z pokojů v sídle a ten se vymkl zpod kontroly. Neobjevili jsme nic, co by naznačovalo, že by šlo o žhářství či jiný zločin.“ Dodal, že i když usedlost byla zcela zničena, nenašly se žádné důkazy o tom, že by někdo při požáru nebo následné explozi zahynul.

Tiskové konference se zúčastnil také náčelník Brian Irons z Raccoon City Police Department, který na otázku, zda věří, že požár má nějaké spojení s nevyřešenými vraždami a zmizeními, které město postihly, odpověděl, že to není možné s jistotou určit. Irons řekl: „Ať už bych v tuto chvíli řekl cokoli, jednalo by se o čiré spekulace – musím ale dodat, že skutečnost, že vraždy po požáru ustaly, může naznačovat, že právě tam se vrahové ukrývali. Můžeme jen doufat, že tuto oblast opustili a budou brzy dopadeni.“

Náčelník Irons odmítl komentovat nařčení z hrubé nedbalosti, které se měli dopustit členové S.T.A.R.S. během svého krátkého podílu na vyšetřování. Řekl jen, že souhlasí s rozhodnutím městské rady a že zvažují disciplinární řízení…

1

Rebecca Chambersová jela na horském kole tmavými, křivolakými ulicemi okresu Cider. Bylo teplé pozdní léto a na jasném nočním nebi nad její hlavou svítil měsíc. Přestože bylo stále relativně brzy, předměstské ulice byly opuštěné, neboť stále platil celoměstský zákaz vycházení; nikdo mladší osmnácti let nesměl být po setmění venku, dokud nebudou vrazi chyceni a bezpečně vsazeni za mříže. Raccoon City mělo za sebou napjaté, tiché léto, takové aspoň bylo na povrchu.

Míjela tiché domy, z jejichž oken dopadala na pečlivě udržované trávníky slabá zář televizí, a vzdálené cvrkání cvrčků a občasné zaštěkání psa byly jedinými zvuky, které se vznášely ve vzduchu svištícím kolem ní. Nervózní obyvatelé Raccoonu se schovávali za zamčenými dveřmi a čekali na oznámení, že vrazi byli zatčeni a město je opět bezpečné.

Kdyby tak věděli…

Rebecca jim na okamžik záviděla jejich nevědomost. Za poslední dva týdny dospěla k dosti skličujícímu závěru, že znát pravdu není zas až taková výhra – zvlášť když jí nikdo nevěřil.

Od noční můry ve Spencerově sídle uplynulo dlouhých, nemilosrdných třináct dní. Přeživší členové S.T.A.R.S. unikli zradě a smrti, jen aby narazili na masivní zeď posměšné nevíry, když se pokusili svůj příběh sdělit světu. Jill, Chris, Barry i ona sama byli místními plátky označeni za narkomany a hůř, bezpochyby pod tlakem Umbrelly – a po jejich odvolání už jim odmítla věřit i RPD. A nyní, když Umbrella převzala vyšetřování požáru a bezpochyby se zbavila i posledních zbytků důkazů… bylo to, jako by Umbrella byla všude, kam se členové S.T.A.R.S. obrátili, mastila lidem kapsu, zametala stopy a znemožňovala jim přesvědčit kohokoli, aby je vyslechl.

Ne že by to jinak bývalo snadné. Jedna z největších a nejváženějších výzkumných a farmaceutických společností na světě – a také hlavní zdroj příjmů v Raccoonu – prováděla výzkum biologických zbraní v tajné laboratoři, kde vytvářela pokusná monstra… Kdybych nevěděla, že je to pravda, měla bych asi samu sebe za blázna.

Aspoň to nejhorší už skončilo. Po zničení laboratoře ustaly útoky na Raccoon – a přestože viníci stále nebyli hnáni k odpovědnosti, říkala si, že je to jen otázkou času. Umbrella experimentovala s nebezpečnými věcmi a to před vyšetřováním S.T.A.R.S. neskryje. Ona a ostatní si prostě budou muset hlídat záda, dokud velitelství nepošle posily.

A když už o tom mluvíme – au…

Pouzdro se zbraní ji dloubalo do žeber. Rebecca si ho upravila přes tenké bavlněné triko a doufala, že po dnešním večeru už nebude muset zbraň nosit – tato byla revolver ráže .38 s krátkou hlavní z Barryho sbírky. Nemohla mluvit za ostatní, sama se ale od útěku ze Spencerova sídla pořádně nevyspala a chodit všude ozbrojená nebyla její představa bezpečí.

V duchu si povzdychla, zabočila na Fosterovu a šlapala tmou do pedálů směrem k Barryho domu. Hádala, že svolal schůzku proto, že se mu ozvalo velitelství s rozkazy. Oznámil jí jen, že došlo k „vývoji“ a že se má co nejdříve dostavit k němu domů – a třebaže se snažila nenechat se unést představivostí, nemohla si pomoct, od chvíle, co zavolal, měla žaludek stažený vzrušením. Možná poletí do New Yorku, aby podali hlášení vyšetřovacímu týmu, nebo dokonce do Evropy a zúčastní se nájezdu na sídlo Umbrelly…

Ať už je pošlou kamkoli, určitě to bude lepší než zůstat v Raccoonu. Napětí z toho, že se neustále museli ohlížet přes rameno, je všechny ničilo. Chris se zdál být přesvědčený o tom, že Umbrella jen čeká, až se veřejnost přestane o S.T.A.R.S. zajímat, aby zasáhla, byla to ale jen teorie – zrovna dobře se jí ale kvůli ní neusínalo. Zbabělec Vickers utekl z města už po dvou dnech, protože nedokázal napětí snést – a přestože Jill, Chris a Barry Bradovu ustrašenost odsuzovali, Rebecca začínala přemýšlet, jestli pilot Alfa týmu přece jen neměl dobrý nápad. Ne že by chtěla, aby to Umbrelle prošlo, nebylo pochyb o tom, že její experimenty byly morálně zavrženíhodné a rozhodně nelegální – dokud ale S.T.A.R.S. nepošle pomoc, zůstávat v Raccoon City bylo nebezpečné.

Po dnešním večeru už ale ne; stačilo ještě chvíli počkat a bude po všem. Už žádné zbraně, žádné zamčené dveře – žádné další obavy z toho, co nám Umbrella provede kvůli tomu, že známe pravdu.

Když podali hlášení, nadřízení v New Yorku jim rozkázali zůstat na místě. Sám náměstek ředitele Kurtz jim slíbil, že se na celou věc osobně podívá a ozve se jim – uběhlo ale jedenáct dní a pořád nic. Neměla v úmyslu utéct jako Brad, začala ale nenávidět pouzdro u boku, tíhu smrtící oceli každičký okamžik, co byla vzhůru. Proboha, měla být obyčejný chemik…

A až dorazí posily, možná mě odsunou do jedné z laboratoří a dovolí mi zkoumat ten virus. Technicky vzato pořád patřím k týmu Bravo; určitě mě nebudou chtít v první linii…

Bylo jisté, že by tak nejlépe uplatnila svůj talent. Ostatní byli zkušení vojáci, Rebecca ale byla u S.T.A.R.S. sotva pět týdnů. Její první misí byla ta v Raccoon Forest, která vyhladila přes půlku jejího týmu a upozornila ostatní na tajemství Umbrelly. Od té doby se snažila vzpomenout si na všechno, co věděla o molekulární architektuře virů, aby dokázala určit replikační strategii T-Viru. Tým S.T.A.R.S. teď nepotřeboval polní mediky, potřeboval vědce… a pokud katastrofa ve Spencerově sídle něco dokázala, pak to, že patří do laboratoře. Tu noc se dobře držela, věděla ale, že rozborem T-Viru může lépe přispět k zastavení Umbrelly.

A přiznej si to, šeptala její mysl, fascinuje tě. Možnost studovat nový a zatím neklasifikovaný mutagen, odhalit jeho fungování – to je tvoje parketa.

Jo, no, nebyla žádná hanba milovat svoji práci. Do S.T.A.R.S. vstoupila právě kvůli takové šanci – a s trochou štěstí se po dnešní schůzce sbalí, vypadne z Raccoon City a zahájí novou etapu svého života jako biochemik S.T.A.R.S.

Zastavila na konci bloku, před obrovským dvoupodlažním viktoriánským domem natřeným na světle žluto, pečlivě se rozhlédla, aby se ujistila, že se neděje nic podezřelého, a teprve pak sesedla z kola. Burtonovi bydleli hned vedle rozlehlého předměstského parku s hustým lesem. Ještě před několika týdny by se s tichým parkem s radostí prošla, užívala si mírné letní noci a pozorovala hvězdy; teď v něm ale viděla jen další temné místo, kde se někdo mohl schovat. Navzdory teplému, vlhkému vzduchu se otřásla a pospíšila si po chodníku ke dveřím.

Vytáhla kolo nahoru na verandu, utřela si pot z týlu a zkontrolovala hodinky. Měla skvělý čas, od Barryho telefonátu uběhlo sotva dvacet minut. Rebecca opřela kolo o zábradlí a modlila se, aby Barry měl dobré zprávy.

Než mohla zaklepat, otevřel Barry dveře a vyplnil je svojí svalnatou postavou v triku a džínech. Barry posiloval. Brutálně.

Usmál se na ni, pustil ji dovnitř, rychle se rozhlédl po tiché ulici a pak ji následoval do haly. V pouzdře na boku měl svůj Colt Python, takže vypadal jako přerostlý kovboj.

„Viděla jsi někoho?“ zeptal se nedbale.

Zavrtěla hlavou. „Ne. A vzala jsem to zadními uličkami.“

Barry kývl, a přestože se stále lehce usmíval, v očích měl uštvaný pohled, který ho neopouštěl od chvíle, co jen o vlásek unikli smrti. Ráda by mu řekla, že ho nikdo neviní, věděla ale, že by to nic nezměnilo; Barry si pořád kladl za vinu spoustu věcí, které se tu noc v usedlosti staly. Navíc to vypadalo, že zhubl, ji ale napadlo, že to má víc společného s tím, že mu schází žena a děti; ihned po incidentu je poslal pryč z města, protože se bál o jejich bezpečí.

Další způsob, jak Umbrella narušila naše životy…

Vedl ji širokou chodbou kolem schodů a stěn vyzdobených zarámovanými obrázky, které pastelkami nakreslily jeho dcery. Dům Burtonových byl prostorný a nesourodý, plný odřeného a starého nábytku, který byl ztělesněním rodinného života.

„Chris a Jill by tu měli být každou chvíli. Dáš si kávu?“

Zdál se napjatý a nervózně se škrábal v krátkém rusém vousu.

„Ne, díky. Možná trochu vody.“

„Jo, jasně. Běž a představ se, hned jsem zpátky.“ Odspěchal do kuchyně dřív, než se mohla zeptat, co se děje.

Představ se? Co se tu děje?

Prošla klenutým vchodem do přecpaného, pohodlného obýváku a překvapeně se zastavila, na jedné z pohovek totiž seděl cizí muž. Když vešla, vstal a usmál se – podle toho, jak mhouřil své tmavé oči, ale poznala, že ji hodnotí.

Ještě před několika týdny by se pod upřeným pohledem začala stydlivě ošívat. Byla nejmladší členkou S.T.A.R.S., která kdy byla přijata do aktivní služby, a věděla, že na to i vypadá – pokud ale vyplynulo z incidentu v laboratoři Umbrelly něco pozitivního, pak to, že překonala takové věci, jako byl společenský stud. Boj s domem plným netvorů člověku vnutil správný náhled na věc. A navíc si už zvykla na to, že na ni v jednom kuse někdo civí.

Netečně mu pohled opětovala a taky si ho změřila. Džíny, hezká košile, běžecké boty. I on měl u opasku pouzdro s devítimilimetrovou Berettou, standardní ruční zbraní S.T.A.R.S. Byl vysoký, možná o celou stopu vyšší než jejích pět stop a tři palce, ale štíhlý, postavou tak připomínal plavce. Byl pohledný skoro jako filmová hvězda, měl vysoké, opálené čelo, jemně řezané rysy, krátké, tmavé vlasy a pronikavý pohled, který jiskřil inteligencí.

„Vy musíte být Rebecca Chambersová,“ řekl. Měl britský přízvuk, a jeho slova tak zněla úsečně a vytříbeně. „Ta biochemička, že?“

Rebecca kývla. „Pracuju na tom. A vy jste…?“

Usmál se ještě víc a zavrtěl hlavou. „Prosím, odpusťte mi mé způsoby. Nečekal jsem… tedy, já…“ Obešel Barryho nízký konferenční stolek, napřáhl ruku a trochu se začervenal. „Jsem David Trapp, patřím ke S.T.A.R.S. v Exeteru v Maine,“ představil se.

Rebeccu zalila chladná úleva, vůbec jí nevadilo, že velitelství rovnou poslalo pomoc, místo aby jen zavolalo. Potřásla mu rukou a skryla úsměv, protože věděla, že ho svým vzhledem zaskočila. Nikdo nečekal osmnáctiletou vědkyni, a i když už si na překvapené pohledy zvykla, pořád jí působilo poťouchlé potěšení lidi šokovat.

„Takže jste předsunutý voj?“ zeptala se.

Pan Trapp se zamračil. „Promiňte?“

„Kvůli vyšetřování – ostatní týmy už jsou na místě nebo chcete napřed prověřit situaci a vyhrabat na Umbrellu nějakou špínu…“

Zmlkla, když začal pomalu, skoro smutně vrtět hlavou. Tmavé oči se mu leskly emocemi, které nedokázala přečíst.

Jeho hlas ale zněl frustrovaně a naštvaně – a když Rebecce došlo, co říká, kolena se jí rozklepala úzkostí a hrůzou.

„Je mi líto, že vám to musím říct, slečno Chambersová. Mám důvod domnívat se, že Umbrella přetáhla na svoji stranou klíčové členy S.T.A.R.S., a to buď úplatky, nebo hrozbami. Vyšetřování nebude – nikdo nepřijede.“

Dívčinýma světle hnědýma očima prokmitly zmatek a hrůza a zase rychle zmizely. Zhluboka se nadechla a vydechla.

„Víte to jistě? Chci říct, pokusila se Umbrella dostat i vás nebo… víte to jistě?“

David zavrtěl hlavou. „Zcela jistě to nevím, ne – ale nebyl bych tu, kdyby mi to nedělalo… starosti.“

Bylo to slabé slovo, David se ale stále nepřenesl přes šok nad tím, jak mladá je, a instinktivně ji nechtěl dál děsit. Barry se zmínil o tom, že jejich biochemička je dětský génius, nečekal ale vyloženě dítě. Na sobě měla kotníkové sportovní boty, ustřižené džíny srolované nad kolena a vytahané černé triko.

Srovnej se s tím; tohle dítě je možná jediný vědec, který nám zůstal.

Ta představa znovu rozdmýchala zlost, která už několik dní hořela v Davidově nitru. Příběh, který se začal rozvíjet po Barryho telefonátu, byl ošklivý, plný zrad a lží – a fakt, že do něj byla zapletena S.T.A.R.S., jeho S.T.A.R.S.…

Do pokoje vešel Barry se sklenkou vody. Rebecca si ji vděčně vzala a na jeden hlt půlku vypila.

Barry po něm střelil pohledem, pak se obrátil zpátky k Rebecce. „Řekl ti to, co?“

Dívka kývla. „Už to vědí Jill a Chris?“

„Ještě ne. Proto jsem vám volal,“ vysvětlil Barry. „Podívej, nechci to vykládat dvakrát. Měli bychom počkat, dokud nedorazí, teprve pak rozebrat detaily.“

„Souhlasím,“ ozval se David. Obvykle dal na první dojem, a pokud měli spolupracovat, potřeboval si udělat obrázek o dívčině povaze.

Posadili se a Barry začal Rebecce vyprávět o tom, jak se s Davidem kdysi dávno seznámil při výcviku S.T.A.R.S. Barry podal dobrý příběh, i když tím chtěl jen zabít čas. David poslouchal sotva napůl ucha, když Barry vykládal o kanadském žertíku s gumovými hady, který v noci po ukončení výcviku provedli svému suchopárnému seržantovi. Dívka se začala uvolňovat a dokonce si příběh o jejich lumpárně užívala…

… o lumpárně, kterou provedli před sedmnácti lety. Tehdy slavila první narozeniny.

I když David věděl, že v ní jeho slova musela vzbudit úzkost, prozatím se na nic neptala. Schopnost soustředit se rychle na jiný cíl byla obdivuhodná a on ji nikdy plně neovládl.

Sám nedokázal myslet na nic jiného už od chvíle, co zavolal náměstkovi ředitele S.T.A.R.S. Kvůli Davidově oddanosti organizaci pro něj byla její zrada o to hořčejší a zanechala mu v ústech pachuť, které se nemohl zbavit. David pro S.T.A.R.S. skoro dvacet let prakticky žil, dala mu věci, které mu během dospívání chyběly – sebeúctu, smysl života a integritu.

A teď odepíše oddané muže a ženy, mě i mé životní dílo, jako by nic neznamenaly. Jaká byla naše cena? Kolik musela Umbrella zaplatit S.T.A.R.S. za její čest?

David potlačil vztek a znovu se soustředil na Rebeccu. Pokud bylo vše, co zjistil, pravda, čas se jim krátil a jejich zdroje byly nyní značně omezené. Důležitá teď ale byla její motivace, ne ta jeho.

Z její řeči těla vyčetl, že není stydlivá ani poddajná, zato je velmi bystrá; její oči inteligencí doslova jiskřily. Podle Barryho slov se po celou dobu operace ve Spencerově sídle chovala velmi profesionálně. A podle záznamů byla víc než kvalifikovaná pracovat s virem, pokud ovšem byla tak dobrá, jak hodnocení říkalo – a pokud bude ochotná znovu riskovat život.

To bude ožehavé. Nebyla u S.T.A.R.S. dlouho a vědomí, že organizace zaprodala své lidi, v ní nevzbudí důvěru v úkol, který je čekal. Bylo by pro ni snazší prostě se sbalit a vypadnout, dokud je čas. Vlastně by to byla nejrozumnější volba pro všechny.

Ozvalo se klepání na dveře. Asi dorazili zbývající dva členové týmu Alfa. Davidovi sklouzla ruka k pažbě devítimilimetrové pistole, zatímco Barry šel otevřít. Když se vrátil spolu se dvěma lidmi ze svého týmu, David se uvolnil a vstal, aby mohl být formálně představen.

„Jill Valentineová, Chris Redfield – kapitán David Trapp, vojenský stratég S.T.A.R.S. v Exeteru v Maine.“

Pokud si David dobře vzpomínal, Chris byl odstřelovač a Jill specialistka na vloupačky. Podle Barryho jejich pilot, Brad Vickers, vzal do zaječích krátce po incidentu v usedlosti. Došlo mu, že to není velká ztráta; znělo to, jako by na toho muže nebyl spoleh.

Potřásl si s oběma rukama, všichni se posadili a Barry na něj kývl.

„David je můj starý kamarád. Hned po výcviku jsme dva roky sloužili ve stejném týmu. Asi před hodinou se objevil u mě na prahu a přinesl novinky. Pochopil jsem, že to nepočká. Davide?“

David si odkašlal a snažil se soustředit na důležitá fakta. Po krátké odmlce začal od začátku.

„Jak dobře víte, před šesti dny obvolal Barry několik poboček S.T.A.R.S., aby zjistil, jestli se jim velitelství neozvalo kvůli tragédii, ke které tady došlo. Spojil se i se mnou. Bylo to poprvé, co jsem o tom slyšel. Od té doby se mi podařilo zjistit, že ústředí v New Yorku o vašem odhalení nikomu neřeklo. Nikdo neobdržel žádné varování ani interní hlášení. Nikdo ze S.T.A.R.S. o Umbrella Corporation nic neví.“

Chris a Jill si vyměnili ustarané pohledy.

„Možná ještě neskončili s vyšetřováním,“ namítl Chris pomalu.

David zavrtěl hlavou. „Hned další den jsem osobně mluvil s náměstkem ředitele. Neřekl jsem mu, kdo mě kontaktoval, jen že jsem se doslechl o nějakém problému v Raccoonu a chci vědět, co je na tom pravdy.“

Změřil si shromážděné členy týmu a v duchu si povzdychl. Měl pocit, jako by to probral už tisíckrát.

Jen v duchu, hledal jsem nějakou jinou odpověď… žádná ale neexistuje.

„Náměstek ředitele mi nedal přímou odpověď,“ pokračoval, „varoval mě ale, že o tom mám mlčet, dokud nedostanu oficiální zprávu. Přiznal jen to, že se v Raccoon City zřítil vrtulník – a naznačil, že se přeživší členové S.T.A.R.S. snaží hodit vinu na Umbrellu, protože jsou naštvaní kvůli nějakým sporům o financování.“

„To ale není pravda!“ vyjela Jill. „Vyšetřovali jsme vraždy a zjistili jsme…“

„Ano, Barry mi o tom řekl,“ přerušil ji David. „Odhalili jste, že k vraždám došlo v důsledku nehody v laboratoři. Unikl z ní T-Virus, se kterým Umbrella experimentovala, a proměnil vědce v šílené zabijáky.“

„Přesně to se stalo,“ potvrdil Chris. „Vím, že to zní bláznivě, ale my tam byli, viděli jsme je.“

David kývl. „A já vám věřím, i když musím přiznat, že po rozhovoru s Barrym jsem byl dost skeptický. Jak říkáte, zní to ‚bláznivě‘ – ale můj telefonát do New Yorku a všechno, co se od té doby stalo, můj názor změnily. Znám Barryho už dlouho a vím, že by neobvinil Umbrellu, kdyby za to opravdu nemohla. Dokonce se mi přiznal, že se nedobrovolně podílel na pokusu zamést celou věc pod koberec.“

„Ale pokud vám Tom Kurtz řekl, že žádné spiknutí neexistuje…“ řekl Chris.

David si povzdychl. „Ano. Musíme předpokládat, že naše vlastní organizace byla oklamána – nebo že někteří členové S.T.A.R.S. pracují pro Umbrellu podobně jako kapitán Wesker.“

Zavládlo ticho, jak všichni přemítali o tom, co se právě dozvěděli. David viděl v jejich tvářích zlost a zmatek. Věděl, jak se cítí. Znamenalo to, že ředitelé S.T.A.R.S. byli buďto zmanipulováni nebo zkorumpováni Umbrellou – a přeživší z týmu v Raccoonu byli necháni na holičkách a vydáni napospas Umbrelle.

Bože, kéž bych mohl uvěřit tomu, že se jedná jen o velkou chybu.

„Před třemi dny jsem cestou do práce zjistil, že mě sledují,“ řekl tiše. „Nepoznal jsem, o koho jde, předpokládám ale, že to byli lidi z Umbrelly a sledovali mě kvůli mému telefonátu do New Yorku.“

„Zkusil jste se spojit s Palmierim?“ zeptala se Jill.

David kývl. Byl si naprosto jistý, že národní velitel S.T.A.R.S. by nikdy úplatek nepřijal; Marco Palmieri byl u S.T.A.R.S. od samého začátku. „Jeho sekretářka mě informovala, že právě dohlíží na tajnou operaci na Středním Východě a celé měsíce nebude v kontaktu – a navíc se rozneslo, že mu v jeho nepřítomnosti zařídili odchod do důchodu.“

„Myslíte, že je zatím Umbrella?“ zajímal se Chris.

David pokrčil rameny. „Během let obdržela S.T.A.R.S. od Umbrelly velké sponzorské dary, což znamená, že Umbrella má v organizaci kontakty. Pokud chce zabránit tomu, aby ji S.T.A.R.S. vyšetřovala, zbavit se doktora Palmieriho je krok správným směrem.“

David si všechny změřil a snažil se odhadnout, jestli jsou připravení na zbytek. Barry zaťal ruce v pěst a hleděl na ně, jako by je nikdy dřív neviděl. Jill a Rebecca se zdály pohroužené do myšlenek, vypadalo to ale, že přijaly jeho slova jako pravdu. Aspoň jim to ušetří čas…

Chris vstal, začal přecházet sem a tam a mladistvá tvář mu zrudla zlostí. „Což znamená, že místní nám nevěří, posily nedorazí a vlastní lidé nás označili za lháře. Vyšetřování Umbrelly skončilo a my jsme v háji, je to tak?“

Davidovi bylo jasné, že se Chris nezlobí na něj, stejně jako jeho vlastní vztek nebyl namířený proti mladému členovi týmu Alfa. Pomyšlení na to, co Umbrella udělala, do čeho se S.T.A.R.S. zapletla – dělalo se mu zle zlostí a bezmocí, jaké necítil už od dětství.

Přestaň myslet na sebe. Pověz jim zbytek.

David vstal a zadíval se na Chrise, mluvil ale ke všem. S tímto se nesvěřil ještě ani Barrymu.

„Vlastně je toho víc. Zdá se, že Umbrella má na pobřeží Maine další zařízení, kde provádí experimenty se svým virem – a stejně jako tady i tam nad ním ztratili kontrolu.“

David se otočil k Rebecce, která na něj s hrůzou civěla, a dodal: „Vezmu tam svůj tým i bez svolení S.T.A.R.S. – a chci, abyste šla s námi.“

2

Všichni na Davida zírali a Chris měl pocit, jako by právě dostal ránu do břicha. Pořád se ještě nevzpamatoval z informací o S.T.A.R.S., z pochopení, že jsou odkázáni jen sami na sebe, a teď se dozvěděl, že existuje další laboratoř?

A on chce vzít Rebeccu…

David pokračoval a tmavé oči stále upíral na mladou členku týmu Bravo: „Probral jsem to s lidmi ze svého týmu, s těmi, které považuju za důvěryhodné, a tři souhlasili, že půjdou se mnou. Nebudu vám lhát – bude to nebezpečné, a protože nebudeme mít podporu S.T.A.R.S., není jisté, že se nám podaří laboratoř zavřít. Chci se prostě dostat dovnitř, sebrat solidní důkazy o existenci T-Viru, a zase vypadnout, než se někdo dozví…“

Chris ho přerušil, než si to mohl rozmyslet: „Jdu s vámi.“

„Půjdeme všichni,“ prohlásil Barry. Jill kývla a objala kolem ramen Rebeccu, která byla ve tváři celá ruda a působila rozčileně. Když na ni Chris pohlédl, opět mu připomněla Claire. Nebylo to jen fyzickou podobou; Rebecca byla stejně bystrá a měla v sobě stejně energickou směs kuráže a rozvahy jako jeho mladší sestra. A katastrofa ve Spencerově sídle v něm vyvolala vůči Rebecce stejně ochranitelské sklony. Až příliš mnoho jeho přátel už muselo zemřít. Joseph, Richard, Kenneth, Forest a Enrico – nemluvě o Billym Rabbitsonovi; jeho tělo se nikdy nenašlo, Chris ale nepochyboval o tom, že ho Umbrella odstranila, aby nemohl mluvit. Ne že by se o sebe Rebecca neuměla postarat…

… ale sakra, patří k týmu. Bez nás nikam nepůjde.

David zavrtěl hlavou. „Podívejte, nejde tu o skutečnou tajnou operaci; už s pěti lidmi to bude problém. Rebecca má znalosti potřebné k tomu, aby nám pomohla najít data o viru, a taky ví, na jaké příznaky dávat pozor.“

„Svůj tým máte přímo tady,“ řekl Chris. „Vezměte s sebou nás a vaši lidé ať proklepnou Umbrellu.“

David se znovu posadil a bezvýrazně se zadíval na Chrise. „Povězte mi, kdo je zapletený do konspirace Umbrelly a může krýt její výzkum,“ požádal.

Chris pohlédl na ostatní, pak zpátky na Davida a snažil se nedat najevo zmatek. „Podezříváme několik místních. Samozřejmě lidi Umbrelly. Policejního komisaře, náčelníka Ironse a jeho muže…“

David kývl. „A když to teď vypadá, že je do celé věci zapletená i S.T.A.R.S., co navrhujete?“

Kam, k čertu, míří?

Chris si povzdychl. „Já nevím. Možná bychom se měli spojit s federály a možná i s divizí vnitřních záležitostí, aby prověřila S.T.A.R.S. a RPD.“

Přerušil ho Barry: „… a s ostatními pobočkami S.T.A.R.S. Pořád jsou mezi nimi dobří lidé, kterým se nebude líbit, že všechno přebírá Umbrella.“

David znovu kývl. „Takže souhlasíte s tím, že Umbrellu je nutné zastavit, i když to bude nebezpečné?“

„No jasně,“ řekl Chris a rozzlobeně se zamračil. „Nemůžeme tu jen tak sedět a nic nedělat, nikdo netuší, co se může stát, pokud se T-Virus zase dostane ven!“

„A co mi můžete říct o klasifikaci toho viru?“ zeptal se David tiše.

Chris otevřel ústa, aby odpověděl – pak je zase zavřel a zamyšleně se zadíval na Davida.

Chystal se říct: „Zeptejte se Rebeccy.“ A David to věděl.

David vstal, všechny si postupně změřil, a když promluvil, zněl jeho hlas rázně a odhodlaně: „Souhlasím, Umbrellu je nutné zastavit – ale nic si nenamlouvejme. Mluvíme tu o tom, že se oddělíme od S.T.A.R.S. a půjdeme bez podpory proti nadnárodní společnosti. Nikde nebudeme v bezpečí a naší jedinou šancí je, že každý z nás udělá, co bude moct, v čem je dobrý, aby dostal Umbrellu na kolena.“

Upřel chladný pohled na Chrise, jako by si uvědomoval, že právě jeho musí přesvědčit. „Vy, Jill a Barry už víte, co tu hledat, a jste u S.T.A.R.S. mnohem déle než Rebecca. Měli byste zůstat tady, stranou, a pokusit se vyšťourat spojení mezi místní policií a Umbrellou – a obrátit se na členy S.T.A.R.S., kteří by nám podle vás mohli pomoct.“

David se znovu otočil k Rebecce. „A pokud budete souhlasit, pak bychom měli my dva ještě dneska v noci vyrazit do Maine. Podle informací, které se mi dostaly do rukou, to vypadá, že se tamní situace vymkla kontrole. Můj tým je připravený; vyrazili bychom zítra po setmění.“

V pokoji se na chvíli rozhostilo ticho, jediným zvukem bylo bzučení stropního větráku. Chris se pořád zlobil, v Davidově logice ale nenašel žádnou slabinu; jejich šance odhadl správně, a ať už se to Chrisovi líbilo nebo ne, bylo jen na Rebecce, jestli pojede do Maine nebo ne.

„Jaké máte informace?“ zeptala se Jill rozvážně. „Jak jste se o laboratoři dozvěděl?“

David vzal do ruky otlučený kufřík, chvíli se v něm přehraboval, pak vytáhl složku. „Je to zajímavý, i když divný příběh. Doufal jsem, že jeden z vás dokáže něco z toho rozluštit…“

Zatímco mluvil, položil na konferenční stolek tři listy papíru. Zdálo se, že jde o fotokopie novinových výstřižků a jednoduchý diagram. „Krátce potom, co jsem mluvil s velitelstvím, mě navštívil cizí muž, který tvrdil, že je přítelem S.T.A.R.S.… Prý se jmenuje Trent a dal mi tohle.“

„Trent!“ řekla Jill vzrušeně. S vykulenýma očima se otočila ke Chrisovi, kterému poskočilo srdce. Na jejich tajemného dobrodince skoro zapomněl.

Trent varoval Jill před zrádcem a řekl Bradovi, kde je má vyzvednout…

David hleděl na Jill a tvářil se zmateně. „Vy ho znáte?“

„Těsně předtím, než jsme vyrazili zachránit tým Bravo, mi muž jménem Trent dal informace o Spencerově sídle a varoval mě před Weskerem,“ vysvětlila Jill. „Byl to dost divný pavouk, takový podezřelý chlapík – úplně neprůhledný, víte? Věděl ale o Umbrelle a všechno, co mi řekl, byla nakonec pravda.“

Barry kývl. „A Brad Vickers tvrdil, že mu Trent dal souřadnice usedlosti hned potom, co Wesker aktivoval samodestrukční systém. Kdyby to neudělal, vyletěli bychom do vzduchu spolu se zbytkem usedlosti.“

Když se shlukli kolem Barryho konferenčního stolku a zadívali se dolů na papíry, Chris si uvědomil, že ho začíná příšerně bolet hlava. S.T.A.R.S. pracovala pro Umbrellu a v Maine se nacházela další laboratoř zkoumající T-Virus – a teď se navíc znovu objevil Trent jako nějaký tajemný kmotříček z pohádky, jehož motivy nebylo možné uhádnout. Připomínalo to hru o všechno, jejímž cílem bylo rozlousknout konspiraci Umbrelly.

A my nemáme na vybranou a musíme hrát dál – čí hru ale hrajeme? A o co přijdeme, když prohrajeme?

Chris střelil nešťastným pohledem po Rebecce. Znovu si vzpomněl na svoji mladší sestru a přál si, a ne poprvé, aby o Umbrelle nikdy neslyšeli.

* * *

David je sledoval, jak rozebírají informace od Trenta, a nějak ho nepřekvapilo, že ten tajemný cizinec S.T.A.R.S. už dříve kontaktoval. Byl profesionál, David si ale neuměl představit v čem.

Proč nám chce pomoct zničit Umbrellu? Co z toho má?

David si vzpomněl na jejich krátké setkání sotva před pěti dny a lámal si hlavu nad tím, jestli mu neušly nějaké dodatečné stopy, jestli mu něco neuniklo. Domů z práce se vrátil pozdě a pršelo…

… lilo jako z konve a okny cloumal hrom letní bouřky, který přehlušil tiché klepání…

S.T.A.R.S. v Exeteru si užívali bezproblémové léto, samé papírování, žádná akce. Tým Bravo vyrazil na seminář o kriminální analýze do New Hampshire a David si pohrával s myšlenkou, že si sbalí kufr a na několik posledních dnů tam taky zaskočí – dokud neobdržel Barryho telefonát a neodhalil první náznaky toho, že na velitelství není něco v pořádku.

Hned další den zavolal několika kontaktům, diskrétně se jich poptal a vyhrabal vše, co měli ve složkách na Umbrellu, domů se tak dostal až kolem půlnoci. Prudký liják ho zahnal do domu, jehož studená, tmavá atmosféra dokonale odpovídala jeho náladě. Nalil si skotskou, svezl se na gauč a hlava se mu točila v důsledku toho, co odhalil – buďto lhal jeho starý přítel Barry nebo náměstek ředitele S.T.A.R.S.

Klepání na dveře bylo tak tiché, že ho zpočátku vůbec neregistroval, bubnování deště do střechy ho totiž přebilo. Potom ale klepání zesílilo.

David se zamračil, pohlédl na hodinky a pomalu se vydal ke dveřím, přitom uvažoval, kdo to může uprostřed noci být. Žil sám a rodinu neměl; musel to být kolega z práce anebo měl někdo potíže s autem…

Pootevřel dveře – a spatřil, že na verandě stojí muž v černém baloňáku, kterému po tváři crčí stružky vody.

Cizinec se otevřeně, přátelsky usmál a oči se mu zaleskly humorem. „David Trapp?“

David si muže změřil. Byl vysoký, hubený a možná o několik let starší než David, mohlo mu být tak dvaačtyřicet, třiačtyřicet. Déšť mu přilípl tmavé vlasy k hlavě a v ruce v rukavici držel velkou obálku.

„Ano?“

Muž se ještě víc zakřenil. „Jmenuju se Trent a tohle je pro vás.“

Podal mu vlhkou obálku a David na ni obezřetně pohlédl, protože si nebyl jistý, jestli si ji má vzít nebo ne. Pan Trent nepůsobil nebezpečně ani výhrůžně, přesto to byl cizinec a David rád věděl, od koho přijímá dary.

„Znám vás?“ zeptal se David.

Trent zavrtěl hlavou a nepřestával se usmívat. „Ne. Ale já znám vás, pane Trappe. A taky vím, proti čemu se chystáte jít. Věřte mi, budete potřebovat veškerou pomoc.“

„Nevím, o čem to mluvíte. Možná jste si mě s někým spletl.“

Trentův úsměv zmizel, napřáhl ruku s obálkou a lehce přimhouřil tmavé oči. „Pane Trappe, prší. A tohle je pro vás.“

David zmateně a trochu podrážděně otevřel dveře, aby obálku přijal. Jakmile ji uchopil, Trent se otočil a zamířil pryč. „Počkejte chvíli.“

Trent ho ignoroval a zmizel v deštěm zmáčených stínech vedle domu. David zůstal nejistě stát ve dveřích, v ruce držel vlhkou obálku a ještě minutu zíral do propršené tmy, pak se vrátil zpět dovnitř. Jakmile si prostudoval obsah, zalitoval, že za Trentem nevyrazil, v tu dobu už ale bylo ovšem pozdě.

Příliš pozdě a bylo rovněž až příliš očividné, o čem Trent mluvil. Věděl o Umbrelle a o S.T.A.R.S., pro koho ale pracuje? A proč se rozhodl kontaktovat mě?

Jill a Rebecca studovaly mapu a Barry a Chris se zatím probírali kopiemi novinových článků. Byly čtyři, všechny z nedávné doby a všechny psaly o pobřežním městečku Caliban Cove v Maine. Tři z nich se zabývaly zmizením místních rybářů, všichni byli považováni za mrtvé. Čtvrtý byl docela humorný text o „duších“, kteří strašili v místní zátoce; několik místních prý slyšelo zvuky, které se pozdě v noci nesly nad hladinou a připomínaly „křik zatracených“. Pisatel článku žertovně navrhl, aby svědci tohoto fenoménu přestali před spaním pít ústní vodu. Zábavné. Pokud jste nevěděli o Umbrelle.

Mapa ukazovala pobřeží na jih od městečka a letecký obrázek samotné zátoky. David si o té oblasti zjistil několik věcí v knihovně v Exeteru, protože mu po Barryho telefonátu nebylo příjemné použít počítač S.T.A.R.S. Značně izolovaný kus pobřeží vlastnila už několik let jistá anonymní skupina. Na severním okraji zátoky, na útesu, který měl být provrtaný mořskými jeskyněmi, stál nefunkční maják.

Trentova mapa ukazovala několik budov za majákem a pod ním a také malé molo na jižním okraji otevřeného srpku. Podél celé zátoky se na straně od pevniny táhla přerušovaná linie, pravděpodobně plot. Nad ní bylo velkým písmem napsáno CALIBAN COVE. Pod ní menším slova UMB. VÝZKUM A TESTOVÁNÍ.

Třetí papír, který mu Trent dal, David nechápal; stál na něm krátký seznam jmen, celkem sedm: LYLE AMMON, ALAN KINNESON, TOM ATHENS, LOUIS THURMAN, NICOLAS GRIFFITH, WILLIAM BIRKIN, TIFFANY CHINOVÁ.

Těsně pod nimi, uprostřed stránky, byla kudrnatým písmem připsána něco jako báseň.

Jill vzala papír znovu do ruky a pečlivě si ho přečetla. Pohlédla na Davida a usmála se.

„Není pochyb o tom, že se jedná o stejného Trenta. Ten chlap miluje hádanky.“

„Tušíte, co to znamená?“ zeptal se David.

Jill si těžce povzdychla. „No, jedno z těch jmen, stálo v materiálech, které mi dal Trent – William Birkin. Zjistili jsme, že aspoň někteří z těch lidí byli výzkumníky ve Spencerově institutu, takže bych se vsadila, že ti lidé taky pracovali pro Umbrellu. Birkin možná nebyl v usedlosti, když byla zničena. Ostatní nepoznávám.“

David kývl. „Projel jsem všechny databází S.T.A.R.S. a nic jsem nenašel. Ale ten zbytek… Má to být nějaká hádanka?“

Jill se zadívala zpátky na papír, zamračila se a přečetla si ho pro sebe:

Ammonova zpráva obdržena/modrá série/vložte odpověď pro klíč/písmena a čísla pozpátku/ /časová duha/nepočítejte/modrá jako přístup.

Rebecca si od ní papír vzala a Jill znovu pohlédla zamyšleně na Davida. „Spousta z toho, co mi Trent dal, se zpočátku zdála nahodilá, všechno ale mělo spojitost s tajemstvími Spencerova sídla; celé to místo bylo prošpikované hlavolamovými zámky a pastmi. Možná to tentokrát bude stejné. Vztahuje se to k něčemu, co objevíte.“

„Ach, do prdele.“

Všichni pohlédli na Rebeccu, která zírala na horní část stránky a z tváře jí vyprchala všechna barva. Pohlédla na Davida s výrazem zoufalé úzkosti.

„Na seznamu je Nicolas Griffith.“

David kývl. „Vy ho znáte?“

Rozhlédla se po ostatních a ve tváři se jí zračilo rozčilení. „Jo, ale myslela jsem, že je mrtvý. Patřil k největším mozkům, k nejbrilantnějším mužům v oboru biologie.“ Otočila se zpátky k Davidovi a oči měla plné hrůzy. „Pokud pracuje pro Umbrellu, musíme se bát něčeho víc než jen úniku T-Viru. Je géniem na poli molekulární virologie, a pokud historky nelžou, je taky naprosto šílený.“

Rebecca pohlédla zpátky na seznam a žaludek se jí stáhl.

Doktor Griffith pořád žije… a pracuje pro Umbrellu. Mohlo by to být ještě horší?

„Co nám o něm můžete říct?“ zeptal se David.

Rebecce vyprahlo v ústech. Natáhla se po sklence vody a celou ji vypila, než se na Davida podívala.

„Kolik toho víte o virologii?“ zeptala se.

Pousmál se. „Nic. Proto jsem tady.“

Rebecca kývla a snažila se přijít na to, kde začít. „Dobrá. Viry jsou klasifikovány podle své replikační strategie a typu nukleové kyseliny ve virionech – to je specializovaný prvek viru, který mu umožňuje přenášet svůj genom z jedné živé buňky do druhé. Genom je jednoduchá sada chromozomů. Podle Baltimorovy klasifikace existuje sedm odlišných typů virů a každá skupina infikuje jisté organizmy jistým způsobem.

V šedesátých letech jeden mladý vědec na soukromé univerzitě v Kalifornii tuto teorii popřel a trval na tom, že existuje osmá skupina – založená volně na dsDNA a ssDNA virech – která dokáže infikovat všechno, s čím přijde do kontaktu. Byl to doktor Griffith. Vydal na to téma několik prací, a i když se ukázalo, že se zmýlil, jeho úvahy byly brilantní. Vím to, četla jsem je. Vědecká komunita se jeho teorii vysmála, ale jeho výzkum virově specifických inkluzivních tělísek v cytoplasmě bez lineárního genom…“

Rebecca zmlkla, když si všimla jejich nechápavých výrazů. „Promiňte. Každopádně, Griffith se přestal snažit svoji teorii dokázat, spoustu lidí ale zajímalo, s čím přijde dál.“

Jill se zamračila a přerušila ji. „Kde ses to všechno naučila?“

„Ve škole. Jeden z mých profesorů byl velký fanda historie vědy. Jeho specialitou byly vyvrácené teorie… a skandály.“

„Takže co se stalo?“ zeptal se David.

„Další zprávy, které se v souvislosti s Griffithem objevily, říkaly, že ho z univerzity vyhodili. Doktor Vachss – to byl můj profesor – tvrdil, že oficiálně Griffitha propustili proto, že užíval drogy, metamfetaminy, říkalo se ale, že experimentoval s drogami navozenou behaviorální modifikací na dvou svých studentech. Žádný o tom nechtěl mluvit, jeden ale nakonec skončil v blázinci a druhý spáchal sebevraždu. Nic mu sice nedokázali, potom už ho ale nikdo nechtěl zaměstnat a co se týká faktů, po Nicolasi Griffithovi se slehla zem.“

„Je toho ale víc?“ zeptal se David.

Rebecca pomalu přitakala. „V polovině osmdesátých let vtrhla policie do soukromé laboratoře ve Washingtonu a objevila tam tři mrtvé muže, všichni zemřeli na nákazu filovirem – byl to Marburg, jeden z nejvíce smrtících virů, jaké existují. Ti muži byli mrtví celé týdny; sousedé si stěžovali na zápach. Dokumenty, které policie v laboratoři našla, naznačovaly, že ti tři byli výzkumnými asistenty doktora Nicolase Dunnea a všichni se nechali dobrovolně nakazit něčím, co měli za neškodný virus chřipky. Doktor Dunne chtěl zjistit, jestli ho dokáže vyléčit.“

Postavila se a pevně si založila paže na hrudi. Agónie, kterou museli ti muži projít; viděla obrázky obětí Marburgu.

Od počáteční bolesti hlavy po extrémní amplifikaci během několika dnů. Horečka, krevní sraženiny, šok, poškození mozku, masivní krvácení ze všech tělních otvorů – zemřeli v kaluži vlastní krve.

„A tvůj profesor si myslel, že to byl Griffith?“ zeptala se Jill tiše.

Rebecca se donutila ty obrázky potlačit. Otočila se k Jill a dokončila příběh tak, jak to udělal doktor Vachss: „Griffithova matka – její dívčí příjmení bylo Dunneová.“

Barry tiše hvízdl a Jill s Chrisem si vyměnili ustaraný pohled. David ji upřeně sledoval a jeho pohled byl chladný a nečitelný. Přesto tušila, že ví, co mu táhne hlavou.

Přemýšlí, jestli to něco mění. Jestli s ním půjdu a prohlédnu si zařízení v Caliban Cove, když teď vím, že ho řídí lidi, jako je Griffith.

Rebecca před Davidovým upřeným pohledem uhnula a zjistila, že ji sleduje i zbytek týmu, všichni měli tváře stažené starostí. Od té strašlivé noci ve Spencerově sídle se pro ni stali něčím jako rodinou. Nechtěla odejít a riskovat, že už je nikdy znovu neuvidí…

… ale David má pravdu. Bez podpory S.T.A.R.S. nebude nikdo z nás nikde v bezpečí. A tohle je moje šance jak přiložit ruku k dílu, přispět tím, v čem jsem dobrá…

Chtěla věřit tomu, že je to jediný důvod, že chce jít proto, aby svedla dobrý boj, nemohla si ale pomoct a cítila, jak jí proběhl záchvěv vzrušení při představě, že by se jí do rukou dostal T-Virus. Byla by to jedinečná příležitost studovat mutagen jako první, kategorizovat jeho účinky a rozebrat virion do nejmenších kapsid.

Rebecca se zhluboka nadechla, vydechla a rozhodla se.

„Udělám to,“ řekla. „Kdy vyrazíme?“

3

Jill cítila, jak se jí po Rebečiných slovech rozbušilo srdce a ovládl ji pocit, že se všechno děje příliš rychle, že nejsou připravení. Její rozhodnutí se zdálo náhlé, i když Jill nikdy doopravdy nepochybovala o tom, že se dobrovolně přihlásí; Rebecca byla mnohem silnější, než vypadala.

Rozhlédla se po Barryho velkém, otevřeném obýváku a diskrétně zhodnotila reakce členů týmu. Chris s napjatým výrazem a sevřenými rty nepřítomně hleděl na mapu Caliban Cove, zatímco Barry přistoupil k oknu, přes závěsy hleděl ven a mračil se, ale na nic konkrétního.

Bojí se o ni a možná by měli; Griffith vypadá jako totální cvok… ale zaváhal by někdo z nás, kdyby nás požádali, abychom šli? Jen to dokazovalo, že Rebecca je stejně oddaná jejich věci jako kdokoli z nich, což nebylo žádné velké překvapení. Seznámení s mladou členkou týmu Bravo bylo jedinou dobrou věcí, která je během frustrujících dnů, které uběhly od chvíle, kdy sídlo shořelo, potkala. Rebecca neztrácela optimismus, když šlo o jejich šance proti Umbrelle, a to i poté, co je suspendovali, a neúnavně se snažila udržet mezi nimi dobrou náladu. A navíc byla brilantní biochemička, nikdy se tím ale nechlubila, ani nepůsobila shovívavě, když se s nimi snažila diskutovat o aspektech T-Viru.

Sama Rebecca se zdála trochu rozčilená, jak těkala pohledem po mužích v pokoji. Vypadalo to, že dokonce i Davida Trappa její rozhodnutí do jisté míry znepokojilo, patrně kvůli jejímu mládí.

Muži. Rebecca je chytřejší než my všichni dohromady, kvůli jejímu mládí a roztomilosti ale mají sklony přehlížet to ostatní.

Jill zachytila její pohled a povzbudivě se usmála. V Rebečině věku byla Jill profesionální zlodějkou a navíc dobrou. Taky si dělala o Rebeccu starosti, ale jen proto, že si ji oblíbila. Skutečnost, že je mladá a žena, nebyl dostatečný důvod pro to, aby ji podceňovali.

Rebecca jí úsměv oplatila, přistoupila blíž a posadila se vedle ní, zatímco David na nejnovější členku svého týmu váhavě kývl.

„Tak jo. Fajn. Ve dvacet tři nula nula odlétá letadlo do Bangoru s návazným letem, který nás dopraví na letiště kousek od Exeteru. Napadlo mě, že bychom si mohli projít strategii a cestou na letiště se pak zastavit u vás doma, abyste si mohla sbalit několik věcí.“

Rebecca kývla a Barry pootevřel okno, připojil se k nim a opřel se o područku gauče. Založil si paže na hrudi a ukázal bradou na Davida.

„Ty jsi stratég,“ řekl ne nelaskavě. „Co kdybys začal?“

Bylo zjevné, že mezi nimi existuje vzájemný respekt, a Jill se proto David líbil ještě víc. Navzdory všemu, co Barry zpackal během fiaska ve Spencerově sídle, se mu Jill naučila důvěřovat, což pro ni nebylo snadné, a zdálo se, že on schopnostem Davida Trappa věří.

„Nechci převzít velení,“ začal David, „vymyslel jsem ale několik možných postupů. O zradě S.T.A.R.S. vím už několik dní… napadlo mě, že bychom mohli rozebrat co dál. Uvědomuju si, že to pro vás musí být pořádný šok.“

Když mluvil o „zradě“, Jill v jeho hlase zaslechla náznak hořkosti, které si všimla už dřív. Skutečnost, že S.T.A.R.S. vlezla do postele s Umbrellou, se panu Trappovi očividně nelíbila…

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Caliban Cove.
Pokud se Vám ukázka líbila, na našem webu si můžete zakoupit celou knihu.