Jack Campbell v nakladatelství

FANTOM Print

Ztracená flotila

Neochvějný

Smělý

Odvážný

Chrabrý

Neúprosný

Vítězný

Za hranicí

Bitevník

Ochránce

Tanečník

Dvojník

Leviatan

Copyright © 2015 by John G. Hemry

Translation © Jiří Matyskiewicz

Cover © Michael Komarck

ISBN 978-80-7398-838-8 (ePub)

ISBN 978-80-7398-839-5 (mobi)

www.fantomprint.cz

www.facebook.com/fantomprint

Glennovi L. Sparksovi, starému příteli,

který měl velmi dobrý život a svou přítomností

vylepšil celý svět. Nikdy není dost času.

S. jako vždy.

Poděkování

Za mnohé vděčím svému agentovi Joshuovi Bilmesovi za jeho inspirující návrhy a asistenci a své redaktorce Anne Sowardsové za podporu a redakční práci. Také děkuji Catherine Asaro, Robertu Chasemu, J.G. „Huckovi“ Huckenpohlerovi, Simche Kuritzky, Michaelovi LaViolette, Aly Parsonsové, Budovi Sparkhawkovi a Constance A. Warnerové za jejich návrhy, komentáře a doporučení.

První flotila Aliance

ADMIRÁL JOHN GEARY, VELITEL

DRUHÁ DIVIZE BITEVNÍCH LODÍ

Galantní

Nepřekonatelný

Skvělý

Velkolepý

TŘETÍ DIVIZE BITEVNÍCH LODÍ

Neohrožený

Orion (ztracen v Sobeku)

Spolehlivý

Dobyvatel

ČTVRTÁ DIVIZE BITEVNÍCH LODÍ

Válkychtivý

Odplata

Pomsta

Ochránce

PÁTÁ DIVIZE BITEVNÍCH LODÍ

Smělý

Odhodlanost

Nezpochybnitelný

SEDMÁ DIVIZE BITEVNÍCH LODÍ

Kolos

Rozhodný

Amazonka

Sparťan

OSMÁ DIVIZE BITEVNÍCH LODÍ

Neúprosný

Odveta (vrátila se do Callaské republiky)

Skvostný

Ohromný

PRVNÍ DIVIZE BITEVNÍCH KŘIŽNÍKŮ

Inspirace

Impozantní

Geniální (ztracen v soustavě Čest)

Nesmiřitelný

DRUHÁ DIVIZE BITEVNÍCH KŘIŽNÍKŮ

Leviatan

Drak

Neotřesitelný

Chrabrý

ČTVRTÁ DIVIZE BITEVNÍCH KŘIŽNÍKŮ

Neochvějný (vlajková loď)

Opovážlivý

Vítězný

Prchlivý

PÁTÁ DIVIZE BITEVNÍCH KŘIŽNÍKŮ

Šikovný (ztracen v Atalii)

ŠESTÁ DIVIZE BITEVNÍCH KŘIŽNÍKŮ

Proslavený

Neuvěřitelný

Neporazitelný (ztracen v soustavě Pandora)

PÁTÁ DIVIZE ÚTOČNÝCH TRANSPORTÉRŮ

Tsunami

Tajfun

Monzun

Bouře

PRVNÍ DIVIZE ZÁSOBOVACÍCH LODÍ

Titan

Tanuki

Kupua

Domovoj

DRUHÁ DIVIZE ZÁSOBOVACÍCH LODÍ

Čarodějnice

Džin

Alchymista

Kyklop

TŘICET JEDNA TĚŽKÝCH KŘIŽNÍKŮ ROZDĚLENÝCH DO ŠESTI DIVIZÍ

První divize těžkých křižníků

Třetí divize těžkých křižníků

Čtvrtá divize těžkých křižníků

Pátá divize těžkých křižníků

Osmá divize těžkých křižníků

Desátá divize těžkých křižníků

Smaragd a Hoplon ztraceny v soustavě Čest

PADESÁT PĚT LEHKÝCH KŘIŽNÍKŮ ROZDĚLENÝCH DO DESETI ESKADER

První eskadra lehkých křižníků

Druhá eskadra lehkých křižníků

Třetí eskadra lehkých křižníků

Pátá eskadra lehkých křižníků

Šestá eskadra lehkých křižníků

Osmá eskadra lehkých křižníků

Devátá eskadra lehkých křižníků

Desátá eskadra lehkých křižníků

Jedenáctá eskadra lehkých křižníků

Čtrnáctá eskadra lehkých křižníků

Balestra ztracena v soustavě Čest

Kopiník ztracen v soustavě Atalia

STO ŠEDESÁT TORPÉDOBORCŮ ROZDĚLENÝCH NA OSMNÁCT ESKADER

První eskadra torpédoborců

Druhá eskadra torpédoborců

Třetí eskadra torpédoborců

Čtvrtá eskadra torpédoborců

Šestá eskadra torpédoborců

Sedmá eskadra torpédoborců

Devátá eskadra torpédoborců

Desátá eskadra torpédoborců

Dvanáctá eskadra torpédoborců

Čtrnáctá eskadra torpédoborců

Šestnáctá eskadra torpédoborců

Sedmnáctá eskadra torpédoborců

Dvacátá eskadra torpédoborců

Dvacátá první eskadra torpédoborců

Dvacátá třetí eskadra torpédoborců

Dvacátá sedmá eskadra torpédoborců

Dvacátá osmá eskadra torpédoborců

Třicátá první eskadra torpédoborců

Zaghnal ztracen v Pandoře

Plumbatae, Bolas, Bangalore a Kropáč ztraceny v soustavě Čest

Mušketa ztracena v soustavě Midway

Kururi a Sabar ztraceny v soustavě Atalia

Námořní pěchota
první flotily

GENERÁLMAJOR CARABALIOVÁ, VELITELKA

3000 mariňáků na útočných transportérech a rozdělených na detašované jednotky na bitevních lodích a křižnících.

Jedna

„Pět minut do opuštění skokového prostoru,“ oznámila kapitánka Táňa Desjaniová ze svého křesla vedle admirála Johna „Black Jacka“ Gearyho na můstku aliančního bitevního křižníku Neochvějný. „Všechny systémy ve stavu maximální bojové připravenosti.“

Válečné lodě pod Gearyho velením opustily zkázu ve sluneční soustavě Atalia při pronásledování temných lodí, které masakr způsobily. Označení „temné lodě“ odpovídalo, jelikož jejich trupy byly v optickém spektru mnohem tmavší, než bylo u válečných lodí obvyklé, pravděpodobně v důsledku použití nějaké speciální maskovací technologie. Zvěrstva v Atalii nespáchal žádný člověk, ale samotné temné lodě a automatika, jež je řídila. Na jejichž palubách nebyli žádní lidé, kteří by mohli zastavit automatické systémy, v nichž se mohly objevit hrozivé chyby, ať už v důsledku poruchy nebo kvůli sabotáži provedené viry nebo jiným typem malware. Alianční vláda po vítězství ve stoleté válce proti Syndikovaným světům usoudila, že nemůže věřit mužům a ženám, kteří zaplatili za vítězství krvavou cenu, a místo toho se rozhodla důvěřovat robotickým systémům. A ty už zdevastovaly dvě sluneční soustavy.

Gearyho operační svaz Tanečník opustil Varandal s dvanácti bitevními křižníky, osmi těžkými, třinácti lehkými a dvaceti pěti torpédoborci. Bitevní křižník Šikovný byl ztracen v boji o Atalii, společně s lehkým křižníkem Kopiník a torpédoborci Kururi a Sabar. Čtyři bitevní křižníky Leviatan, Drak, Neotřesitelný a Chrabrý společně s doprovodem několika těžkých křižníků a torpédoborců zůstaly v Atalii, aby pomohly obětem útoku a sesbíraly v soustavě trosky zničených temných lodí.

Pronásledovací jednotku tvořilo jen sedm bitevních křižníků.

Mělo by to stačit. Pokud se jim tedy podaří dohnat zbývající temné lodě, prchající pryč od zkázy způsobené v Atalii.

* * *

„Vypnuli jste automatickou aktualizaci softwaru Neochvějného?“ zeptal se Geary.

„Ano, pane.“ Táňa byla jindy neformální, ale v tu chvíli byla soustředěná, precizní a nebezpečná, lidská zbraň vybroušená k dokonalosti během posledních desetiletí brutální války se Syndiky. „Mí lidé aktivně monitorují všechny systémy, a pokud se něco pokusí obejít blokádu aktualizací, mají rozkazy systémy okamžitě vypnout a restartovat vše z včerejší zálohy.“

„Dobře,“ řekl Geary. „Je to fakt mizerné, že nemůžeme věřit svému vlastnímu softwaru.“

Desjaniová zavrtěla hlavou. „Nikdy jsme svému softwaru stoprocentně nedůvěřovali. Nešlo jen o chyby a poruchy, ale taky o malware, který nám mohli do systému dostat nepřátelští hackeři. Lidé hlídající stroj jsou ten jediný firewall, který prokázal, že je dostatečně spolehlivý. Právě proto vždy udržujeme lidi v kontrolní smyčce, aby mohli zasáhnout, když umělé mozky začnou něco vyvádět.“

„Vždy. Až do chvíle, kdy byly postaveny ty temné lodě,“ řekl Geary naštvaně.

„Ano.“ Naklonila se k němu a tiše řekla: „Pokud temné lodě začaly řádit po příletu na Varandal stejně jako v Atalii, nedokážeme jim zabránit v napáchání velkých škod. Když skočily na Varandal, měly před námi skoro dvě hodiny náskok. Pokud začaly okamžitě zrychlovat, budou mít ještě více času. A žádná obranná stanice ani loď na Varandalu je neuvidí a nebude proti nim moci zasáhnout.“

„Já vím,“ řekl Geary a snažil se potlačit frustraci. „Díky oficiální aktualizaci, která nás měla oslepit a zabránit nám v detekci temných lodí. Máte připravené softwarové záplaty, které ty aktualizace potlačí? Musíme je vyslat hned po příletu.“

„Ano, pane. Lodě první flotily u Varandalu ty záplaty na váš rozkaz nainstalují, jelikož jste jejich velitel. Ale ostatní alianční síly, které nespadají pod vaše velení, to udělat nemusí,“ připomněla mu. „Budou mít námitky, že jde o neautorizovanou úpravu oficiálního softwaru, takže k jejich instalaci budou potřebovat svolení svých nadřízených.“

„Pokud už do nich v té chvíli budou střílet lodě, které jejich senzory nevidí, budou mít snad motivaci pro jednou ignorovat nařízení ohledně neautorizovaných modifikací.“

„Minuta do opuštění skokového prostoru,“ ozvala se poručice Castriesová ze své pozice v zadní části můstku.

Geary upřel oči na displej. Ikona na okraji oznamovala, že zbraňové systémy Neochvějného i všech dalších lodí operačního svazu jsou nastavené na okamžitou palbu pro případ, že by se po opuštění skokového prostoru na dostřel nacházela nějaká temná loď. Geary ale nepředpokládal, že k tomu dojde. Umělá inteligence ovládající taktické rutiny temných lodí byla zřejmě založená na Gearyho vlastních metodách. A on by se v případě takového nepoměru sil, jaký byl mezi temnými loděmi a operačním svazem Tanečník, o přepad u skokového bodu rozhodně nepokusil.

Gearym projel prudký záchvěv vyvolaný přesunem z šedivé prázdnoty skokového prostoru zpátky do normálního vesmíru. Sotva si uvědomoval, že se na displeji objevily hvězdy. Jeho mysl byla stále ochromena přechodem, ale zatímco se snažil překonat dočasnou nevolnost, uvědomil si, že žádné z palubních zbraní Neochvějného nestřílí.

Jakmile dokázal zaostřit zrak, soustředil se na svůj displej.

Desjaniová se dokázala vzpamatovat o sekundu rychleji. „Míří k bráně hypersítě.“

„Aby na ni zaútočili, nebo aby ji použili k útěku?“ zamyslel se nahlas. „Alespoň nemíří do nitra systému a neútočí na místní lodě a stanice.“

Ve vesmíru nebylo žádné nahoru ani dolů, východ či západ, nic, co by se dalo použít k určení směru, a tak si lidé vytvořili svůj vlastní systém. V každé sluneční soustavě existovala rovina, po níž kolem hvězdy obíhaly jednotlivé planety. Jedna strana této roviny byla označena jako nahoru, druhá dolů. Jakýkoli směr ke hvězdě byl pravobok, zatímco směr pryč od hvězdy levobok. Byla to jednoduchá konvence, ale dostačovala k tomu, aby se mohly všechny lodě v soustavě stejně orientovat.

Temné lodě, které dokázaly uniknout z Atalie – dva bitevní křižníky, jeden těžký a pět torpédoborců – se nacházely na levobok od Gearyho lodí a mířily mírně dolů stálou rychlostí nula celá dva světla k bráně hypersítě vzdálené šest světelných hodin od skokového bodu z Atalie. „Mají před námi náskok tři hodiny letu. Nemáme šanci se k nim dostat dřív, než přiletí k bráně,“ řekla Desjaniová. „Musíme doufat, že budou dál utíkat. Pokud se jejich pomatené umělé mozky rozhodly, že je brána také nepřátelský cíl, bude to zlé.“

„Stavové hlášení z brány tvrdí, že systém pro bezpečný kolaps je v provozu,“ oznámil poručík Yuon, službukonající zbraňový důstojník na můstku.

„Díky, poručíku. Alespoň se v případě útoku temných lodí nemusíme bát, že brána exploduje silou novy. K bráně se dostanou za dvacet sedm hodin…“ Desjaniová rychle něco počítala. „U brány jsou dva torpédoborce. Možná… zatraceně. Jediné další jednotky ve Varandalu v pozici, odkud by mohly temné lodě odchytit, tvoří jen pár torpédoborců a lehkých křižníků.“

„Ti by neměli šanci, ani kdyby mohli ty temné lodě vidět,“ řekl Geary. „Temné lodě asi nedokážeme dohnat, ale můžeme se jim držet na ocase.“ Zaťukal do ovládání komunikátoru. „Všem jednotkám operačního svazu Tanečník, s okamžitou platností zrychlete na nula celá dva pět světla a zabočte na levobok dva pět stupňů, dolů nula tři stupňů.“

„Budeme je honit i přes bránu hypersítě?“ zeptala se Desjaniová.

„Pokud budeme muset,“ řekl Geary. „Musíme zjistit, kde mají základnu.“ Zadíval se na hlášení o zbývajících palivových článcích jeho lodí a vztekle vydechl. „V tom případě tady ale budu muset nechat naše torpédoborce. Začínají mít málo paliva. Teď oznámíme všem, co se děje,“ dodal Geary zachmuřeně. Na displeji viděl spoustu obranných stanic a lodí ve Varandalu, všechny hlásící stav připravenosti „v záloze“, protože válka se Syndiky nedávno skončila. „Proč nehlásí mírový stav místo záložního?“ zabručel Geary.

„Protože si už nikdo kromě vás nepamatuje, jak funguje mírový stav připravenosti,“ připomněla mu Desjaniová. „A pokud Syndikové provedou odvetu kvůli tomu, co napáchaly temné lodě v Indras, tak ten mír možná skončí. Dřív, než my ostatní stačíme přijít na to, co to vlastně znamená.“

„Doufám, že se pletete. Ale pokud Syndikové zaútočí na naši obranu, aspoň je bude schopná vidět.“ Na vlastní kůži zažili, jaké to je, když alianční senzory v důsledku tajných systémových modifikací nedokázaly temné lodě odhalit. Ale i tak mu připadalo nepřirozené, že nikdo další v soustavě o prolétajících temných lodích nic neví. Mnoho obránců bylo stejně příliš daleko, než aby mohli na přílet temných lodí nějak zareagovat, natož na mnohem pozdější vstup Gearyho lodí do soustavy. Světlo se pohybovalo rychlostí pouhých osmnáct milionů kilometrů za minutu. A i světlu nějakou dobu trvalo, než dokázalo urazit vzdálenosti typické pro sluneční soustavy, měřené na stovky milionů až miliardy kilometrů.

Nicméně část obránců, především lodě nacházející se blíže okrajů soustavy, by už měla temné lodě zaměřit. Pokud by je jejich vlastní software neoslepoval a nebránil jim v detekci nepřátelských sil.

„To, co teď uděláte, bude mít pekelné následky,“ poznamenala Desjaniová.

„Já vím,“ odpověděl. „Radíte mi, abych to nedělal?“

„Ne,“ vztekle se ušklíbla. „Já se na to těším.“

Geary si nemohl pomoct a musel se také pousmát. Pak se soustředil, aktivoval komunikátor a začal vysílat zprávu, kterou si nacvičoval během dlouhých dnů ve skokovém prostoru při letu z Atalie. „Všem jednotkám první flotily, v soustavě se nachází nepřátelské síly, jejichž přítomnost vám váš software utajuje. Nejde, opakuju, nejde o lodě rasy enigma. Myslíme si, že jde o plně automatické válečné lodě, které se vymkly kontrole.“

Na chvíli se odmlčel, aby dal posluchačům šanci to strávit. Pak pokračoval: „Utkali jsme se s nimi v boji v Atalii, kde bez jakékoli provokace nebo varování zaútočily na alianční i civilní lodě a způsobily rozsáhlé školy na majetku i životech. Opakuju, tyto nepřátelské lodě už zaútočily na alianční lodě a způsobily smrt aliančního personálu. Tyto lodě v současnosti míří k bráně hypersítě v soustavě a můj operační svaz je pronásleduje. Na základě jejich jednání v soustavách Indras a Atalia je nutno předpokládat, že zaútočí na jakékoli alianční nebo civilní lodě, na které cestou narazí.“

„Ke zprávě je přiložena sada softwarových aktualizací, které musíte na svých lodích nainstalovat. Zablokujte automatické aktualizace a nedovolte žádnou jinou změnu softwaru, dokud to osobně neschválím. Vaše bojové, manévrovací, senzorické, databázové i další systémy obsahují skryté subrutiny, které maskují přítomnost nepřátelských válečných lodí. Jakmile nainstalujete přiložené softwarové aktualizace, pošleme vám další informace o nepřátelských lodích. Pokud bychom tyto informace poslali hned teď, vaše komunikační systémy by automaticky smazaly všechny zmínky o nepřátelských lodí. Přiložené aktualizace osobně schvaluji jako velitel první flotily. Geary, konec.“

Aktivoval jiný příkaz a vyslal zprávu dvěma torpédoborcům hlídkujícím u brány hypersítě: „Minomete, Serpentino, tady admirál Geary. K vaší pozici se blíží naprostá přesila nepřátelských lodí. Neuvidíte je, dokud nenainstalujete přiložené softwarové aktualizace. S okamžitou platností zrychlete na nula celá dva světla a zamiřte na vektoru ke stanici Ambaru. Přiložené aktualizace neprodleně nainstalujte. Geary, konec.“

„Mají dost času na odlet mimo dostřel temných lodí,“ řekl Geary Desjaniové.

„Pokud ten rozkaz splní,“ namítla. „A pokud se okamžitě nevrátí zpátky k bráně, jakmile ty aktualizace nainstalují. Pokud to vůbec udělají. Nejsou součástí první flotily. Patří k lokálním sebeobranným silám Varandalu.“

„Já vím.“

„Řekl jste jim, že se blíží nepřátelské síly,“ dodala Desjaniová. „Neutečou.“

„Neřekl jsem jim, aby utekli,“ prohlásil Geary. „Řekl jsem jim, ať míří na jinou pozici, zatímco budou opravovat svůj software.“

„To je to samé, pane admirále,“ řekla mu. „Raději byste měl kontaktovat admirála Timbala a říct mu, ať ty rozkazy pošle on. Jen tak bude nějaká šance, že poslechnou. Stanice Ambaru je od nás tři a půl světelné hodiny daleko. Ty torpédoborce jsou pět světelných hodin od Ambaru, takže pokud Timbale pošle manévrovací rozkazy torpédoborcům během několika hodin od chvíle, kdy je obdrží, budou mít pořád dost času.“

„Timbalovi budu volat právě teď,“ odpověděl Geary. Zadal další příkaz a pak promluvil tiše, ale intenzivně: „Admirále Timbale, tady admirál Geary. Na aliančním území operují nepřátelské síly a skryté rutiny v našem vlastním software nám brání je vidět. Smíšený operační svaz nepřátelských bitevních a těžkých křižníků doprovázený torpédoborci způsobil katastrofální škody ve sluneční soustavě Indras. Vládní představitelé Syndikovaných světů v Indras z těch škod viní Alianci. Je nutné co nejrychleji odeslat kurýrní lodě a upozornit velitelství flotily a hraniční soustavy Aliance, že útok na Indras může vyvolat odvetný úder Syndikovaných světů na alianční soustavy. Ty samé nepřátelské lodě mají na svědomí i značné ztráty na životech a majetku v Atalii. Navíc provedly úmyslný, ničím nevyprovokovaný útok na alianční hlídkovou loď v Atalii a bez jakéhokoli varování ji zničily. Zaútočily i na můj operační svaz a zničily mi jeden bitevní křižník, jeden lehký a dva torpédoborce, plus způsobily značné škody na dalších lodích. Mám důvod věřit, že jsou ty nepřátelské lodě kompletně automatizované bez jakékoli lidské posádky. Jsou těžce ozbrojené, velmi pohyblivé a právě teď prolétají Varandalem směrem k bráně hypersítě. Pronásledujeme je, a pokud budeme mít možnost, udeříme na ně. Přikázal jsem dvěma torpédoborcům hlídkujícím u brány, aby se přesunuly, ale nejsem si jistý, zda poslechnou mé rozkazy. Ke zprávě je přiložena sada softwarových aktualizací, které vám umožní vidět nepřátelské lodě a zachovat si informace o nich ve svých databankách. Geary, konec.“

Uvolnil se ve svém křesle a vnímal, jak hlavní pohonné jednotky Neochvějného ženou loď za unikajícími temnými loděmi. Zbytek jeho operačního svazu se držel kolem Neochvějného a kopíroval jeho pohyby. V tu chvíli neměl nic jiného na práci. Vesmír byl příliš velký, než aby se dalo ještě něco dělat. Geary mohl jen čekat, až bude moci zareagovat na odpovědi na své zprávy. A těm bude trvat dlouhé hodiny, než dorazí ke svým cílům. Stejně tak i odpovědím zabere několik hodin, než urazí obrovské vzdálenosti ve vesmíru zpátky na Neochvějného.

„Alespoň na nás nečekalo žádné překvapení v naší flotile,“ poznamenala Desjaniová mračící se na svůj displej. „Od našeho odletu se neztratila žádná loď.“

Geary se zamračil na zobrazená data. „Ale stále vysílají falešné hlášení o připravenosti. Musím zjistit, v jakém stavu ve skutečnosti jsou a jaký pokrok udělali lidi kapitána Smytha při opravách zničených systémů a škod z boje.“

„V Atalii jsme rozbili další systémy,“ upozornila ho Desjaniová. „Tedy, temné lodě nám je rozbily.“

Geary přikývl, ale stále nespouštěl oči z displeje. „Smythe měl strach, že se Šikovný dlouho neudrží, protože většina jeho součástí byla postavená tak lacino. Měl pravdu. Proč se lidi vůbec obtěžují stavět válečné lodě, když přitom tolik věcí odfláknou?“

„Aliance byla po sto letech války blízko bankrotu,“ řekla Desjaniová. „Snad jste na to nezapomněl?“

„Pořád jsme těsně před bankrotem,“ odpověděl. „Ale na postavení těch zatracených temných lodí dokázali sehnat dost peněz. A dost možná tak spustili další válku.“

Věnovala mu přesně ten typ pohledu, který tak neměl rád. Byla na ní jasně vidět víra, že Black Jack dokáže to, co není v silách kohokoli jiného. „Můžeš to ještě zachránit.“

Bylo mu jasné, co myslí tím „to“. Alianci. „Táňo, jak můžu já nebo kdokoli jiný zachránit Alianci? Není to v silách jediného muže nebo ženy.“

„Je to v silách Black Jacka,“ připomněla mu Desjaniová. „Co se většiny lidí týče, Black Jack je Aliance. Black Jack se vrátil z mrtvých, když jsme ho nejvíce potřebovali…“

„Nebyl jsem mrtvý!“

„Technicky vzato ne. Mluvím tady o legendách a víře, pane admirále. Black Jack je taky ten, kdo nám připomněl, jak moc jsme se vzdálili od toho, v co věřili naši předkové. To on dokázal porazit Syndiky. Chcete něco z toho popřít a hádat se o tom?“

Naštvaně se na ni zadíval. „Kdy jsem naposledy vyhrál nějakou hádku s vámi?“

„Dejte mi rozkaz a bude splněn,“ řekla mu Táňa. „Ale pokud se mne zeptáte na můj názor, dozvíte se, co si myslím. A já si opravdu myslím, že Black Jack dokáže zachránit Alianci. Protože většina z nás v něj věří. Možná že během sta let vaší hibernace, kdy vás všichni považovali za mrtvého a vláda vytvořila z Black Jacka největšího hrdinu všech dob, s vámi opravdu mluvily žijící hvězdy a naši předkové. Možná k vám stále promlouvají.“

„No, můžeme v to jen doufat,“ řekl. „Ale v tom případě mi říkají, že sám Black Jack to nezvládne. Stejně jako porážka Syndiků vyžadovala oběti spousty odvážných lidí, i záchrana Aliance není práce pro jediného člověka. I Black Jack, ve kterého tolik lidí věří, bude zoufale potřebovat pomoc.“

„Dostane ji.“

„Já vím.“

Navzdory svým obavám se na ni Geary dokázal usmát. „Black Jack možná dodává naději ostatním… Ale mou naději udržuje vědomí, že mi záda hlídají lidi jako Táňa Desjaniová.“

Zprávy pohybující se rychlostí světla urazily obrovské vzdálenosti oddělující jednotlivé objekty ve vesmíru mnohem rychleji než jakákoli loď, kterou kdy lidé dokázali postavit. Ale i tak to vypadalo, že se pohybují pomalu. Až za šest hodin se začaly objevovat v komunikátoru první odpovědi od nejbližších lodí Gearyho první flotily, jež zůstaly u Varandalu. Překvapené a zmatené lodě oznamovaly, že aktivují softwarové záplaty, ale všechny chtěly vědět, co se to vlastně děje.

S ohledem na vzdálenost k místu, kde držela pozici bitevní loď Neohrožený , musel Geary čekat skoro sedm hodin. Až pak dostal odpověď od kapitánky Jane Gearyové, která dostala velení nad loděmi, jež zůstaly ve Varandalu. „Jsem ráda, že jste zpátky, i když nechápu, co se stalo,“ řekla mu. „Instalujeme aktualizace, ale některé jednotky mi hlásí, že obdržely protichůdné rozkazy, údajně od admirála Timbala, které instalaci zakazují.“

Jane zavrtěla hlavou. „Mne osobně ale admirál Timbale nekontaktoval, což je zvláštní. Předtím mě vždy osobně informoval, pokud se nějaká záležitost týkala lodí první flotily. Požádala jsem ho o vyjasnění situace, ale zároveň jsem přikázala všem lodím první flotily, aby okamžitě splnily vaše rozkazy, pane admirále.“

„Měl byste vědět, že jsem byla vyslechnuta vládními inspektory ohledně oprav na lodích flotily. Řekla jsem jim, co jsem věděla, čili že všechny ty opravy jsou nezbytné a placené odpovídajícími kanály, pak jsem je odkázala na kapitána Smytha. Gearyová, konec.“

„Smythe bude rád, že je poručice Jamensonová zpátky,“ poznamenala Desjaniová, když obraz Jane Gearyové zmizel.

„Než Jamensonová odletěla s námi, nechal ji, ať mu připraví dostatek různých hlášení,“ řekl Geary. „Ta ženská je úžasná. I tu nejjednodušší věc dokáže tak dokonale zamotat, a přitom zůstává vše podle předpisů. Nechal bych si ji ve svém vlastním štábu, kdybych musel spoustu věcí skrývat. Ale Jane říkala pravdu. Všechny ty opravy jsou potřebné a provádí se podle předpisů. Předpisy sice nepředpokládaly, že je budeme tak používat, ale neporušili jsme jediné pravidlo.“

Táňa se pousmála. „Kdyby řády zakazovaly vytváření zmatku, muselo by celé velitelství flotily skončit do druhého dne před vojenským soudem.“

Geary úsměv neopětoval, místo toho se díval na displeje rozprostřené kolem jeho velitelského křesla. Tři hodiny cesty, přibližně třicet světelných minut, dělilo Gearyho síly od prchajících temných lodí. Vzdálenost se zmenšovala jen velmi pomalu a neexistovala šance, že nepřítele dožene dřív, než budou moci temné lodě uprchnout ze soustavy. Pokud by se obrátily a rozhodly se bojovat, mohl by je dorazit. Nicméně ještě před půl hodinou reálného času temné lodě stále vytrvale mířily k bráně hypersítě. „Táňo, potřebuju vědět, co si o jedné věci myslí vaše instinkty.“

„To je jeden z důvodů, proč jsem tady.“ Kývla hlavou k ikonám temných lodí na svém displeji. „Přemýšlíte o tom, jestli je máme pronásledovat branou?“

„Ano.“ Neobtěžoval se otázkou, jak mu zase dokázala číst myšlenky. V tomto případě by měl cítit pochybnosti každý důstojník. „Víme, že vláda stavěla pro svou tajnou flotilu dvacet bitevních křižníků a dvacet bitevních lodí. V Atalii jsme zničili čtyři bitevní křižníky, i když jen díky tomu, že jsme proti nim byli v přesile dvě ku jedné. Pokud se ty prchající temné lodě vrací na svou základnu a my je tam budeme následovat, mohli bychom čelně vrazit do zbytku křižníků i bitevníků.“

„To mě taky napadlo,“ řekla Desjaniová. „A taky si říkám, že výsledkem by byla velmi krátká a pro nás značně nepříjemná bitva. Můžeme si dovolit takové riziko?“

Překvapeně se na ni podíval. „To se mě ptáte vy?“

„Ano, to se ptám já. Oba známe člověka, který mi pomohl pochopit, že čelní útok přímo na nepřítele může být odvážný, ale taky naprosto pitomý. Závisí to na okolnostech. Souhlasím s tím, že musíme najít jejich základnu. Ale co víme, tak byl software všech senzorů v Alianci upraven tak, aby ty lodě neviděl. Pravděpodobnost, že někdo naváže s čímkoli ve vesmíru přímý vizuální kontakt, je tak blízko nule, že nemá smysl o tom uvažovat. Takže jejich základna může být prakticky kdekoli. Klidně v soustavě Unity, kde by vláda jejich přítomnost mohla považovat za prostředek, jak se maximálně zabezpečit.“

„To si nemyslím,“ řekl Geary. „Ano, ve vesmíru by je nikdo neviděl. Ale jejich samotná základna, kde musí temné lodě zakotvit kvůli údržbě, opravám a doplnění munice a paliva, toho by si lidé všimli. A dřív nebo později by někdo ze svědků začal mluvit s ostatními v soustavě o tom, čeho si všiml.“

„Ale říkal jste, že k výstavbě žádné nové základny nedošlo.“

„Kapitán Smythe nedokázal najít žádné stopy nových staveb,“ řekl Geary. „Sledování toku peněz je ten nejlepší zdroj informací, který v této zatracené situaci máme. A podle účetnictví nebyly souběžně s výstavbou flotily postaveny žádné nové základny ani stanice. Musí mít základnu na místě, kde je nikdo neuvidí, ale kde by to jen mohlo být?“

Desjaniová se zamračila. „Pokud je tam budeme pronásledovat, dostaneme odpověď. Ale kolik lodí by se mělo pronásledování účastnit? Pošleme vše, co máme, s vědomím, že v cíli budeme stát proti nepříjemně velké síle? Nebo pošleme jen jednu loď s příkazem rozhlédnout se a okamžitě se vrátit? Pane admirále, nejlepší rada, kterou vám teď mohu dát, je počkat, dokud neuvidíme, kam ty temné lodě poletí branou. Pokud je to někde, kde by mohla být jejich základna, nebudeme je pronásledovat okamžitě. Ale pokud by to byla nějaká velká soustava, jako třeba Unity, musíme je pronásledovat. Protože umělá inteligence temných lodí už může být natolik mimo, že by mohla poničit vše, co v té soustavě je. A to nesmíme dovolit.“

„Ano, v tom případě na výběr nemáme,“ souhlasil Geary. „Máte pravdu. Pokud je jejich cílem nějaká málo osídlená soustava někde na hranici, součást opevnění proti Syndikům, naznačovalo by to, že tam mají základnu. Mohla by to být některá soustava, která byla jako Yokai proměněna na speciální obrannou zónu, kam nesmí žádní civilisté. Je ale možné, že zvolí cíl, kde to nebude tak jasné, a kdy se budeme muset rozhodnout.“

„Je dobře, že nám velí Black Jack,“ poznamenala Desjaniová. „Ten bude vědět, co je potřeba udělat.“

„Ha ha.“ Zamračil se znovu na displej, kde se situace poblíž brány hypersítě stále nijak nezměnila. „Serpentina a Minomet se už měli začít teď někdy hýbat.“

Desjaniová zavrtěla hlavou. „Říkala jsem vám, že se nehnou. Mají rozkazy hlídat bránu. A u všech předků, oni ji bránit budou a neutečou před nějakým neviditelným nepřítelem. S ohledem na to, co nám řekla kapitánka Jane Gearyová, bych se vsadila, že ty dva torpédoborce dostaly nové rozkazy, údajně od admirála Timbala, které jim zakázaly použít naše softwarové aktualizace.“

Zadíval se na ni. „Vy i Jane používáte ten stejný termín. Údajně od admirála Timbala. Proč?“

Zarazila se a zamračila se. „Nekritizuji tím jednání nadřízeného důstojníka…“

„To byste nikdy neudělala.“

„A kdo se tady snaží být vtipný teď?“ zeptala se Desjaniová. „Nevěřím, že ty rozkazy vašim lodím poslal admirál Timbale. Z toho, co jste mi řekl, a co vidím na vlastní oči, jsem si jistá, že vás podporuje ze všech sil. Několikrát pomohl Black Jackovi i ve chvíli, kdy tím zjevně riskoval svou kariéru. Taky si drží odstup od všeho, do čeho nemusí přímo zasahovat, abyste měl volnou ruku při operacích. Proč by takový člověk poslal rozkazy lodím pod vaším velením, v nichž by jim řekl, že vás nemají poslouchat?“

„To by neudělal.“ Geary se zadíval na ovladače na jednom opěradle svého velitelského křesla. „Ale biometrika zabudovaná do komunikátoru by se měla postarat, aby vše, co se posílá něčím jménem, od toho člověka opravdu pocházelo.“

„A senzory na našich lodích se mají postarat, abychom viděli vše, co je ve vesmíru k vidění,“ připomněla mu Desjaniová. „Ale nedělají to. Proč by ten, kdo stojí za temnými loděmi a chrání je oblbováním našich senzorů, nemohl stejně zasáhnout i do našich komunikátorů? My už víme, že nějakým způsobem do naší komunikace strkají prsty.“

„To je pravda,“ uznal Geary. Chvíli studoval displej a promýšlel si různé možnosti. Spousta z nich by v případě použití znamenala, že by za sebou spálil všechny mosty. „Oni si myslí, že jednají správně. Stejně jako lidé, kteří chtěli ty temné lodě postavit. Cokoli, co se rozhodnou udělat, musí být správné. Jakmile už provedete úmyslnou sabotáž komunikátorů svých vlastních lodí, proč neudělat další krok a postarat se, aby se o sabotáži nikdo nedozvěděl?“

Přikývla. Když se jí zadíval do očí, viděl v nich hněv. „Co s tím budete dělat?“

„Udělám to, co považuju za správné,“ odpověděl a aktivoval komunikátor. „Minomete, Serpentino, tady admirál Geary. S ohledem na svou hodnost a probíhající nouzovou situaci ve sluneční soustavě Varandal vám tímto přímo vydávám rozkazy. S okamžitou platností zrychlete na nula celá dva světla a zamiřte na vektoru směrem ke stanici Ambaru. Opakuju, toto je rozkaz, který vám osobně vydávám s autoritou poskytovanou nouzovou situací tváří v tvář okamžité hrozbě. Potvrďte rozkaz a okamžitě ho splňte. Geary konec.“

Existovala slušná šance, že právě osobně a otevřeně zrušil rozkazy vydané jménem jiného admirála. A to nebylo dobré, protože takové jednání narušovalo disciplínu a rozrušovalo celou hierarchii vedení. „Tohle by mohlo všechno rozervat na kusy,“ zabručel.

„Pane admirále,“ oslovila ho Desjaniová a naklonila se k němu, aby pole pro ochranu soukromí zabránilo ostatním na můstku ve vyslechnutí jejich rozhovoru. Dělala to pouze v případě, kdy to považovala za absolutně nezbytné. Od doby, kdy se stačila za Gearyho vdát, ve chvíli, kdy byli na okamžik oba kapitáni, se drželi zásady, že musí na palubě Neochvějného nebo kterékoli jiné lodě zachovávat dokonale profesionální dekorum. Museli se vyhýbat čemukoli, co by mohlo připomenout okolí, že jsou si blízcí i osobně, že jsou si více než admirál a vlajková kapitánka. Stejně jako si nemohli dovolit jakýkoli osobní kontakt.

„My jsme tenhle bordel nevyvolali,“ řekla mu Desjaniová. „Neustále informujete své nadřízené o tom, co máte v úmyslu. Posloucháte rozkazy, a já vím lépe než kdokoli jiný, že neustále pochybujete o tom, zda jednáte správně. Lidé, s nimiž máme tu pochybnou čest, všem lžou a drží své jednání pod pokličkou, aby o nich nemohl nikdo pochybovat, nebo minimálně přemýšlet, zda dělají dobře. Lhali nám. Lhali lidu Aliance. Dá se očekávat, že lhali i spoustě lidí v samotné vládě.“

Geary se na ni překvapeně zadíval. „Myslíte si, že někteří ze senátorů nemají tušení o tom, co se vlastně děje?“

„Ano. A uznávám, je divné, že to říkám zrovna já. Před rokem bych si byla jistá, že jsou to samí prohnilí lháři, snažící se zničit flotilu.“ Zamračila se. „Ale hovory s vámi a příležitost osobně poznat některé senátory mě donutily přemýšlet. Uvědomila jsem si, že je to vlastně stejné jako v případě, kdy hodnotím kvalitu taktiky a strategie pro danou situaci. Musíte vědět co nejvíce o tom, s kým jednáte. Když se rozhodujete, nesmíte záviset na předsudcích nebo stereotypech. Říkal jste mi, že podle vašeho názoru je Navarro v pořádku. A senátora Sakaie jsem poznala natolik, že si o něm můžu vytvořit svůj vlastní úsudek.“

„A senátorka Unruh,“ dodal Geary, když si vzpomněl, jaký na něj udělala dojem. „Ale pak jsou tam lidé jako senátor Wilkes. Ten mi připadá jako naprostý oportunista. Senátorka Costa podle mého názoru upřímně věří. Ale taky s radostí nechá zaplatit za to, co je podle její víry nutné, všechny ostatní. Uznávám se, že mi není jasné, proč s tím vším souhlasila senátorka Suva.“

„Je vyděšená,“ řekla Desjaniová. Z jejího tónu bylo jasné, co si myslí o lidech, co se rozhodují na základě svého osobního strachu. „Bojí se lidí, jako jste vy a já. Nesedíme jí do její představy o tom, jak by měl vesmír fungovat. Bojí se vesmíru, který nefunguje podle jejích představ, ať už jsou jakékoli. Lidé dělají blbosti, když se bojí. Ale osobně jí dávám přednost před senátorkou Costou. Ta se snaží tvářit jako velký přítel flotily, ale chce ji jen využít pro své vlastní hry. Bez ohledu na to, co to bude stát muže a ženy, které podle svého tvrzení z celého svého srdce podporuje.“

Geary chvíli seděl a bez jediného pohledu na své displeje přemýšlel. „Viktorie Rionová mi několikrát říkala, že vláda je jako neohrabaný obr s jednou velkou rukou a spoustou malých mozečků snažících se ovlivnit to, co ta ruka udělá. Pokud dost mozečků souhlasí, může ta ruka něco udělat, ať už k dobrému či zlému. Ale pokud se ty mozečky soustředí na boj mezi sebou, ruka jen bezvládně poletuje sem a tam.“

Táně se nikdy nelíbilo, když Geary zmínil Rionovou.

„Ta ženská se takových věcí účastní, tak by o nich měla moc dobře vědět! Pane admirále, v tomto případě to vypadá, že se pár těch mozečků dokázalo dohodnout a donutit ruku k provádění věcí, o nichž zbytek nemá tušení. Suva si myslela, že ji temné lodě udrží v bezpečí, ale Costa určitě jen chtěla novou nebezpečnou hračku, která ale bude poslouchat rozkazy a nebude klást nepříjemné otázky.“

Zadíval se na ni. „Útok na Indras, který může vyvolat odvetný úder Syndiků na nás. Mluvili jsme o tom, ale nenapadlo nás, jak by mohl někdo přikázat něco tak pitomého.“

Desjaniová se zhluboka nadechla a pak se mu podívala do očí. „Když se na tu situaci podívám teď, a s ohledem na to, co udělali s našimi komunikátory, vidím, kde jsme udělali chybu. Předpokládali jsme, že si všichni ostatní uvědomí, jak pitomé to je. Syndikové narušovali mírové dohody spoustou různých způsobů, včetně špionážních aktivit se základnou v Indras. Někdo dospěl k názoru, že vhodnou reakcí by byla odveta.“

„To by byla vhodná reakce, kdybychom byli ve válečném stavu,“ řekl Geary.

„No a? Dnešní lidé neznají mír. Znají jen válku. Spousta lidí neví, jak pracovat s mírem, a tak fungují, jako by válka nikdy neskončila. Válka, která opodstatňuje to, čím jsou a co dělají. Válka, při které se bude vše dělat tak, jako během posledního století.“ Desjaniová na chvíli sklopila pohled. „Dokonce i lidé v naší flotile jsou takoví. Roberto Duellos musí učinit těžké rozhodnutí, k němuž by nikdy nebyl nucen, kdyby válka neskončila. Prostě neví, co má dělat. A není jediný.“

Geary zavrtěl hlavou. „Ne. To nedává smysl…“

„Nedává to smysl vám,“ zdůraznila Táňa. „Pro vás je válka pořád úchylka, dočasný a nezvyklý stav. Pro nás je válka něco, co bylo vždy. Vy, legendární hrdina, jste nás zbavil jistot našich životů, a nahradil je matoucí nejistotou.“

„Táňo, Aliance byla jen krok od toho, aby ji válečné náklady položily,“ řekl Geary. „Syndikované světy se v mnoha oblastech rozpadly a…“ Zarazil se, protože si na něco vzpomněl.

Desjaniová odhodlaně přikývla. „A syndické velení se snaží donutit Alianci k útoku, protože válka opodstatňovala i je a jejich pravomoci. Syndická vláda chce, aby nás všichni v Syndikovaných světech viděli jako hrozbu, a centrální vládu jako ochránce. Ať už vydal rozkaz zaútočit na Indras kdokoli, nejspíš tím dal Syndikům přesně to, co chtějí. A lidé na alianční straně, kteří ty rozkazy vydali, jsou možná ve stejné situaci jako Syndikové. Také potřebují nepřítele, který by opodstatnil jejich touhy.“

Geary sklopil oči a bojoval s instinktivní touhou jejím slovům nevěřit. „Máte pravdu. Nedokážu se vcítit do mentálního a emocionálního stavu dnešních lidí. Nedovedu si představit, že bych chtěl udržovat válku jen kvůli svému pocitu, že by to tak mělo být. Ale viděl jsem, jaké potíže mír vyvolal, jak reagují vykolejení lidé jako Duellos. A to má Duellos ještě štěstí, protože nebyl vyřazen ze služby a vykopnut z flotily do civilní ekonomiky, neschopné vzpamatovat se z válečných výdajů a prudkých škrtů v rozpočtu Aliance. Ale i tak si prostě nedovedu představit, že by se někdo snažil vyvolat válku v důsledku nějakých cynických plánů…“

„Ne,“ zavrtěla Desjaniová unaveně hlavou. „Vy to pořád nechápete. To není jen cynické. Přesvědčili se, že dělají správnou věc. Setkali jsme se s bývalými Syndiky z Midwaye. Byli to lidé, kteří celý život sloužili syndickým tyranům a odpornému diktátorskému režimu. Jen pár z nich bych označila za opravdu zlé lidi, kteří dělali, co dělali, jen kvůli moci a penězům, a nijak jim nezáleželo na tom, kdo trpěl a kdo zemřel. Většina z nich mi přišla jako průměrní lidé, kteří si nějak logicky opodstatnili, proč musí sloužit Syndikům. Neznám všechny jejich důvody. Ale předpokládám, že dělali to, co považovali za nejlepší možné. Měl jste příležitost poznat kapitána Falca. Co myslíte, jak viděl sám sebe?“

„Vím, jak se viděl,“ řekl Geary. „Považoval se za spasitele Aliance. Viděl v sobě někoho, kdo ví, co je potřeba udělat, a snažil se to dělat. Ve všem se pletl, ale byl upřímný. Myslíte si, že proti něčemu takovému zase stojíme?“

„Už jste to sám řekl,“ odpověděla Desjaniová. „Ještě v Atalii. Mysleli si, že temné lodě jsou dokonalým řešením na všechny jejich potíže. A teď se to dokonalé řešení vrací domů.“

Zadíval se na displej. Bude trvat několik hodin, než se dozví, zda ty dva torpédoborce splnily jeho rozkazy. Nebo zda budou držet své pozice plny odhodlání splnit to, co považují za svou povinnost.

Obvykle bylo čekání tou nejhorší částí boje. Tentokrát bylo nejhorší vědět, co se stane.

Dvě

„Admirále Geary, co se děje?“

V hlase admirála Timbala se ozývala směsice zmatku a vzteku. Výraz na jeho tváři ukazoval stejné emoce. „Dostal jsem od vás fragment zprávy, která pak zmizela z komunikačního systému. Mí spojaři se ji snažili najít a zjistili, že mým jménem bylo ze systému odesláno několik rozkazů popírající něco, co jste vyslal vy, i když nemám žádný záznam toho, co ty zprávy obsahovaly. Nevím, proč míříte tak rychle k bráně hypersítě, ani proč je komunikace mezi mnou a většinou lodí v soustavě natolik narušená, až to vypadá, že tu máme několik jednotek syndických rušičů. Žádám vás, ať pošlete jeden ze svých torpédoborců, aby mi osobně doručil kopie vašich posledních zpráv, ať si můžu být jistý, že jsem je opravdu viděl a četl. Timbale, konec.“

„Ještě si ani neuvědomil, co hrozí,“ prohlásil Geary zděšeně. „Myslí si, že jsou to Syndikové.“ Rušiči bylo označení používané pro jednotky používající metody elektronické války, jako je rušení, interference a datová sabotáž. Od dob prvních primitivních radiových rušiček technologie výrazně pokročila, ale základní koncepty sabotáže a matení nepřátelské komunikace a senzorů stále platily.

„Jak by mohl něco pochopit, když mu ten software okamžitě smaže vše, z čeho by mohl něco vidět?“ zeptala se Desjaniová.

„Mohla by to opravdu být práce syndických rušičů? Nebo je to všechno práce našich vlastních lidí?“

Zasmála se. „Hranice se v tomto ohledu natolik rozmazaly, že už se v tom nikdo nevyzná. Naši lidé napíšou nějaký podvratný kód, jejich lidé ho odchytí, trochu si s ním pohrají a pošlou nám ho zpátky. My rozebereme jejich změny a vrátíme jim to, takže kdo ví, odkud co pochází? V našich systémech je víc různých počítačových záškodníků, než je v našich tělech organických virů. Ty počítačové viry se vyvíjejí mnohem rychleji.“

„Dobrá,“ řekl Geary. „Ale Timbale měl dobrý nápad. Odpojím od formace Kladivo a pošlu ho s informacemi Timbalovi.“

Dívala se na displej. „Nedostane se tam včas.“

Temné lodě se nacházely jen deset hodin letu od brány hypersítě a stále se držely na nula celá dva rychlosti světla. Dvě světelné hodiny. Přibližně dvě miliardy kilometrů. Byla to obrovská vzdálenost. Ale v tomto případě ne dost velká. Od místa, kde byly zrovna Gearyho lodě, bude torpédoborci Kladivu trvat skoro sedm hodin, než se dostane k admirálu Timbalovi na gigantický orbitální komplex stanice Ambaru. Zpráva vyslaná z Ambaru dvěma torpédoborcům u brány hypersítě poletí další čtyři hodiny. I kdyby Timbale odeslal rozkaz okamžitě, dorazil by hodinu poté, co už bude po všem.

Geary zachmuřeně seděl na můstku Neochvějného a sledoval, jak se blíží nevyhnutelné. Temné lodě se blížily k nic netušícím torpédoborcům u brány hypersítě. Jediná dobrá věc na celé situaci bylo to, kolik lodí Geary v soustavě měl. Bitevní lodě, těžké i lehké křižníky a torpédoborce, všechny lodě první flotily postupně hlásily, že provedly aktualizace svých systémů. Hlášení většinou doprovázely překvapené dotazy ohledně původu temných lodí a toho, co v soustavě Varandal dělají.

Ale temné lodě byly už jen pět hodin letu od brány hypersítě. Geary se zamračil, jak ho najednou něco napadlo. „Táňo.“

Pochopitelně byla také stále na můstku. Dlouhé hodiny v bojové pohotovosti na ní nebyly nijak vidět. „Ano, pane admirále?“

„Řekněme, že bych velel těm temným lodím…“

„Co víme, tak je řídí umělá inteligence založená na záznamech vašich bojů,“ připomněla mu.

„Přesně tak.“ Geary ukázal na svůj displej. „Vím, že mě někdo pronásleduje. Vím, že když uteču branou hypersítě, odhalím tak místo, kde se nachází má základna, a umožním tak nepříteli na ni zaútočit, což by podrazilo nohy celé mé flotile. Co bych udělal?“

Desjaniová se také zamračila. „Vy? No rozhodně byste neskočil pryč branou hypersítě. Vy ne.“

„Ne.“ Geary se narovnal v křesle a zamračil se na displej. „Uvědomuju si, že se nemůžu dostat pryč, aniž bych prozradil pozici celé své flotily. Takže musím zůstat tady. A jelikož to znamená, že nemám šanci na přežití, pokusím se před zničením svých lodí napáchat co největší škody.“

Chvíli na něj zírala, pak se zadívala na svůj displej a roztančila prsty po panelu, jak zkoušela různé trasy a plány. „Předkové, spaste nás. Oni půjdou na Ambaru, že ano?“

„Ano. Pokud je budeme nadále pronásledovat, tak se na poslední chvíli vyhnou bráně hypersítě a zamíří na Ambaru. Ten manévr neuvidíme ještě další tři hodiny. Mé bitevní křižníky nebudou v pozici, kde by je mohly odchytit dřív, než se dostanou ke stanici. Takže jim nic nezabrání v likvidaci centrálního řídícího uzlu celé soustavy.“

„Proč by na stanici jen neposlali nějaké šutry?“ chtěla vědět Desjaniová. Šutry, což byla přezdívka pro kinetické bombardovací projektily, byly sotva víc než velké neřízené kusy kovu, schopné spáchat na nepohyblivém cíli masivní škody. „Nikdo by nemohl… už všechny vystříleli, co?“

„Jo,“ potvrdil Geary. „Aspoň si to myslím. Vystříleli všechny své šutry při likvidaci všeho, co se jim v Indras a Atalii dostalo na dostřel. A takže nás dostanou z pozice tak, že se nechají pronásledovat. Tak budou moci provést zteč na Ambaru a poničit stanici na krátkou vzdálenost salvami z pekelných kopí. Vědí přesně, která místa stanice musí zaměřit.“

Na tváři se jí objevil vztek. „Protože mají plány všech lodí i stanic. Protože se alianční vláda natolik bála potenciální vnitřní hrozby, že považovala své vlastní vojenské stanice za možné cíle.“

„Přesně to si myslím,“ souhlasil Geary a studoval při tom displej. „Pokud mám pravdu, ještě máme dost času, abychom jim ty plány mohli překazit. Ale nebude to snadné. Můžu přesunout bitevní lodě na blokační pozice, ale proti tak pohyblivému protivníkovi, jako jsou ty temné lodě, to nemusí stačit.“

„Soustřeďte se na protitahy proti taktice, jakou byste na jejich místě použil vy,“ připomněla mu.

To vyžadovalo poněkud nezvyklý myšlenkový postup. Nejprve na simulátoru připravil příkazy pro bitevní lodě, aby se dostaly včas na co nejlepší blokovací pozice. Pak změnil perspektivu, zadíval se na ty bitevní lodě a začal přemýšlet, jak kolem nich co nejlépe proniknout k Ambaru. Bylo to tak obtížné a neuspokojivé, jako hrát šachy sám proti sobě. „Táňo, tady je něco špatně.“

„Co?“ naklonila se k němu a zadívala se na jeho displej.

„Ty temné lodě jsou naprogramované tak, aby kopírovaly to, co bych udělal podle názoru jejich programátorů. Ne to, co bych udělal ve skutečnosti,“ vysvětlil jí Geary.

„Ne tak zcela. Spoustu toho mohli založit na bitvách, které jste vybojoval. Ale chápu, o co vám jde,“ uznala Desjaniová. „Musíte přemýšlet i jako Black Jack, legendární hrdina, protože tak budou temné lodě naprogramované. Takže co by v tomto případě velký hrdina udělal?“

Znovu se zadíval na temné lodě. Dva bitevní křižníky, jeden těžký a pět torpédoborců. Pak si prohlédl své plány na obranu Ambaru. Ve své první flotile měl dvacet jedna bitevních lodí. Několik z nich bylo mimo provoz, protože na nich probíhaly rozsáhlé opravy. Několik dalších bylo zrovna v pozici, ze které se nemohly včas přesunout na odchycení temných lodí. Gearymu zůstávalo sedm bitevních lodí, které mohl postavit nepříteli do cesty ke stanici Ambaru – Válkychtivého, Odplatu, Odhodlanost, Nezpochybnitelného, Kolos, Amazonku a Sparťana. Měl k dispozici také několik divizí lehkých křižníků a torpédoborců, ale hlavní obrněný štít stanice budou tvořit bitevní lodě.

„Admirál Geary,“ řekl pomalu Desjaniové, „tedy já osobně, by to vzal širokým obloukem a buď nahoru nebo dolů, vyhnul by se blokujícím silám a udeřil by na Ambaru dřív, než by měly bitevní lodě šanci dobelhat se na nové pozice.“

„A co by udělal Black Jack?“ zeptala se Desjaniová.

„Představte si, že byste věděla, co jsem udělal v předchozích bitvách, ale stále byste mě považovala za Black Jacka.“

Přikývla, chvíli přemýšlela a pak se na něj podívala. „Black Jack by vyrazil na slavnou zteč. Znovu. Jádro obranné clony tvoří sedm bitevních lodí. A Black Jack by měl pět torpédoborců, kterým už dochází palivové články.“

„Ano. Pět torpédoborců bez posádky.“

„Program řídící ty temné lodě si musí dávat pozor na ztráty,“ upozornila ho Desjaniová. „Jinak by ty lodě v Atalii bojovaly až do hořkého konce, ale místo toho se po porážce daly na ústup. Budou se snažit zachránit své bitevní křižníky, i když budou ochotní obětovat torpédoborce.“

Přejel prstem po displeji a nakreslil na něj možnou trasu. „Mohli by to dokázat. Nálet na Ambaru, pak obrátit vektor směrem k tomuto skokovému bodu. Dobrá. Myslím, že vím, co bych podle jejich programu udělal já. Tak se do toho pustíme.“

Při pohledu z božské perspektivy na situaci na displeji vypadaly potřebné manévry jednoduše. Stačí přesunout jednu loď tamhle, druhou tam a tak dál. Ve skutečnosti byla změna oběžné dráhy komplexní záležitost. Naštěstí to ale byl jen složitý matematický problém a počítače jsou v matematice velmi dobré. Gearymu stačilo označit loď, říct manévrovacím systémům Neochvějného, kam tu loď chce poslat, a nezbytné příkazy a vektory se objevovaly prakticky okamžitě.

Vyslal rozkazy jednotlivým bitevním lodím i velitelům divizí lehkých křižníků a torpédoborců, které měly bitevní lodě podporovat. Vesmír byl obrovský, takže i tak velký počet lodí vytvoří velmi nepravidelnou obranu, nicméně nebylo jeho cílem vybudovat zeď. Chtěl rozmístit mobilní jednotky tak, aby mohly zachytit cokoli, co by se kolem nich pokusilo proletět.

„Co budeme dělat?“ zeptala se Desjaniová.

„Budeme držet kurz, dokud neuvidíme, jak temné lodě míří na Ambaru,“ řekl Geary.

„Ale v tom případě nebudeme v pozici, ze které bychom je mohli odchytit dřív, než se k Ambaru dostanou!“

„Já vím. I kdybychom se otočili teď hned, nedokážeme je chytit. Každá minuta, kterou stráví letem k bráně hypersítě, jim zhoršuje příležitost na čistý nálet na Ambaru, a umožní nám zachytit je dřív. Budeme čekat až do chvíle, kdy očekávám jejich obrátku, mínus tři hodiny. Tak nás uvidí měnit směr až ve chvíli, kdy sami provedou svůj manévr. Pokud by uviděli změnu našeho kurzu dřív, nejspíš by vyrazili na Ambaru dřív a rychleji, takže bychom je nedokázali zachytit. I když všechno vyjde, bude to hodně těsné. V nejhorším případě mám šestnáct těžkých křižníků, se kterými se můžu pokusit něco udělat, pokud se temné lodě dostanou přes naše bitevníky.“

„Šestnáct těžkých křižníků?“ zavrtěla Desjaniová hlavou. „Proti dvěma takovým bitevním křižníkům?“ Zamyslela se. „Možná. Pokud se jim podaří odklonit alespoň jeden bitevník a narušit jim nálet…“

„V tom případě budeme mít čas ty temné lodě dohnat,“ dokončil Geary.

Dvě a půl hodiny před okamžikem, kdy by se temné lodě měly dostat k bráně hypersítě, vyslal Geary další rozkazy. Mohl si být téměř jistý, že temné lodě uvidí jeho manévry až poté, co samy změní kurz. „Všem lodím operačního svazu Tanečník, s okamžitou platností zabočte na pravobok nula šest čtyři stupňů, dolů nula pět stupňů.“ Neochvějný zareagoval na rozkaz a jeho manévrovací trysky začaly tlačit příď bitevníku směrem k hvězdě a trochu pod ni. Ostatní bitevní, těžké a lehké křižníky i torpédoborce začaly okamžitě kopírovat změnu kurzu Neochvějného.

Operační svaz Tanečník. To jméno dostal proto, že měl narychlo doprovodit lodě nesoucí představitele cizí rasy přezdívané Tanečníci k jejich domovu. „Co by si o tom asi mysleli Tanečníci?“

„Říkali, že se brzy vrátí,“ prohlásila Desjaniová. „Co myslíte, co věděli Tanečníci o temných lodích? A jak se dozvěděli něco, o čem jsme my neměli tušení?“

„Myslím, že Tanečníci možná v pozadí zatahali za pár provázků,“ řekl Geary. „Rád bych věděl proč, ale nemůžu se zbavit přesvědčení, že ač nám připadají odporní, jsou to spojenci lidstva.“

„Doufám, že máte pravdu. Žijící hvězdy dobře vědí, že lidstvo má dostatek nepřátel. Převážně ve svých vlastních řadách.“

* * *

Geary neustále doufal, že mu displej ukáže nějaké nové informace, ale torpédoborce Minomet i Serpentýna se stále držely poblíž brány hypersítě. Snadno se dokázal vcítit do posádky těch dvou lodí a představovat si, jak sleduje podivné pohyby Gearyho lodí a naslouchá fragmentovaným a navzájem se popírajícím zprávám zachyceným v komunikátoru. Obě lodě nahodily štíty na maximum, připravily své zbraně a bezpochyby pečlivě sledují okolí a pátrají po jakékoli hrozbě. Nikdo na palubě si nicméně neuvědomoval, že software v jejich vlastních komunikátorech, senzorech a zbraňových systémech obsahuje utajené programy, pečlivě skrývající nebo mazající vše, co se týkalo temných lodí. Geary si nebyl jistý, zda by dvě alianční válečné lodě uprchly, i kdyby blížící se temné lodě mohly vidět. Jak se od svého probuzení už mnohokrát přesvědčil, za století války se Syndikovanými světy alianční flotila zapomněla, jak vyhrávat. Ale naučila se nekompromisně trvat na snaze zemřít. Dva torpédoborce neprovedly během posledních minut žádné manévry a nevypálily na blížící se temné lodě.

Ty proletěly kolem Minometu a Serpentýny a zasypaly oba torpédoborce salvami z pekelných kopí. Posádce aliančních lodí to muselo připadat, jako by výstřely vycházely z naprosté prázdnoty, ale nikdo z nich neměl čas cokoli udělat a překonat prvotní šok. Štíty se pod baráží nabitých částic rozpadly a pak následovalo slabé pancéřování, představující pro pekelná kopí jen chatrnou překážku. Minomet explodoval a zmizel po selhání svého energetického jádra v oblaku prachu. Serpentýna se rozpadla na několik kusů, bezmocně se otáčejících ve vesmíru. Jen hrstka záchranných modulů stačila odstartovat a dopravit pár členů posádky do bezpečí.

Došlo k tomu téměř před třemi hodinami, ale světlo nesoucí informaci o smrti dvou torpédoborců teprve v tuto chvíli dorazilo k Neochvějnému. Jen málokterý člověk dokázal takové obrazy sledovat a nemít pocit, že sleduje něco, co se právě stalo.

„Alespoň nám teď budou muset věřit,“ řekla Desjaniová tiše a vztekle. „To museli vidět všichni.“

„Přál bych si, abychom jim mohli předložit jiné důkazy než ztrátu dvou lodí,“ odpověděl Geary, který se cítil stejně naštvaně. „Podívejte se. Odhadli jsme je správně.“

„Vy jste je odhadl správně,“ opravila ho.

Temné lodě náhle změnily směr v  otáčkách, jež sice na displeji vypadaly pomalu a důstojně, ale které byly na lodě pohybující se dvaceti procenty rychlosti světla, přes šedesát tisíc kilometrů za sekundu, nesmírně ostré. Bez lidských posádek mohly temné lodě provádět mnohem intenzivnější manévry než Gearyho lodě, ale i tak byly omezeny fyzickou výdrží svých trupů.

„Nepřátelská formace se ustaluje na vektoru směrem ke stanici Ambaru,“ oznámila poručice Castriesová. „Očekávaný čas do kontaktu s Ambaru je dvacet hodin a deset minut. Manévrovací systémy doporučují úpravu našeho vektoru, abychom se dostali na nejbližší možný kontakt s temnými loděmi. Za dvacet jedna hodin a šest minut.“

„Proveďte,“ přikázal Geary. Jeho displej ukazoval, jak se temné lodě vrhají ke hvězdě a tenké cloně válečných lodí, pomalu se jim stavící do cesty. Za clonou bitevníků, lehkých křižníků a torpédoborců mířilo na své pozice dalších šestnáct těžkých křižníků, které se přesouvaly do dvou krychlových formací na oběžné dráze, kde se dostanou dost blízko k trase blížících se temných lodí.

„Kdybych byl velitelem těch temných lodí, viděl bych to,“ poznamenal Geary. „Uvědomil bych si, že nepřítel prokoukl můj plán, a začal bych vymýšlet něco jiného.“

„Nikdy neuhýbejte,“ řekla Desjaniová. „To je další citát Black Jacka. Řekl jste někdy něco takového?“

„Ne. Proč bych sakra říkal nahlas takovou blbost?“

„No, Black Jack to údajně udělal,“ připomněla mu. „Záznamy vašich bitev ukazují, jak manévrujete, ale přitom zůstáváte stále soustředěný na nepřítele. Bude zajímavé sledovat, jak si to umělá inteligence temných lodí vyloží.“

„Zajímavé?“ zeptal se.

Její odpověď přerušila přicházející zpráva.

„Jakou supernovu jste to odpálil?“ zeptal se obraz admirála Timbala. „Pročetl jsem si, co jste mi poslal Kladivem, ale když jsem se ty soubory pokusil zkopírovat do svého vlastního komunikačního systému, okamžitě zmizely. Takže jsem zkopíroval softwarovou aktualizaci, kterou jste mi poslal, a přikázal svým lidem, ať ji nainstalují. Než mohli dokončit instalaci, už mi volali lidé od bezpečnosti, o jejichž přítomnosti na Ambaru jsem neměl nejmenší tušení. Informovali mě, že jsem držitelem ilegálního software a porušuji tím alianční řády a zákony, o jejichž existenci jsem také nic nevěděl.“

Timbale se tvářil zarputile. „Říkáte, že je v soustavě aktivní hrozba. Na základě videozáznamů dění v soustavách Indras a Atalia soudím, že je to extrémně nebezpečná hrozba. Vyslal jsem rozkazy torpédoborcům strážícím bránu hypersítě, ale…“ Na chvíli se zarazil, jako by měl problémy mluvit. „Ale podle vašich informací ty rozkazy možná nedorazí včas. Pokud dojde k nejhoršímu, bude to přímým následkem toho, že nám někdo narušil komunikační a další systémy. V posledních letech se hodně mluví o vnitřním nepříteli, ale já se o to nikdy moc nestaral. Nicméně, teď jsme úmyslně oslepeni a musíme něco udělat s ohrožením životů našich lidí, o majetku nemluvě.“

Zhluboka se nadechl. „Trvám na potvrzení autority toho bezpečnostního personálu, i když zatím všechna jejich dokumentace sedí. Řekl jsem jim, že neposlechnu žádné jejich instrukce, dokud mi to přímo nerozkáže vyšší autorita. A informoval jsem je, že pokud se cokoli stane kterékoli lodi v této soustavě, nechám je zatknout vojenskou policií za podezření z konspirace a sabotáže. Timbale, konec.“

Když admirálův obraz zmizel, nastalo ticho, které přerušila až poznámka Desjaniové: „Někdo ho dotlačil až za hranici, odkud není návratu.“

„Všiml jsem si,“ řekl Geary a přemýšlel, jak bude Timbale reagovat, až se k němu dostane světlo nesoucí informaci o zničení Minometu a Serpentýny.

„Mohlo by to znamenat, že ten někdo zatlačil za hranici i Alianci?“

„Ne, pokud tomu budu moct nějak zabránit.“

Přikývla a pak se přehnaným gestem protáhla. „Bude trvat patnáct hodin, než se temné lodě dostanou na dostřel k lodím první překážky. Půjdu si trochu odpočinout, dokud můžu,“ dodala.

Geary si povzdychl a protřel si oči. „Máte pravdu. Taky si půjdu odpočinout. Až se s těmi temnými loděmi zase setkáme, musím být v dokonalé kondici.“

„Míří k cíli po čisté trase,“ ukázala na trasy temných lodí na displeji. „Pokud nezmění vektory, narazí do naší obranné clony.“

„Do obranné clony, kterou začnu soustřeďovat, až budou mnohem blíž.“ Jakýkoli tah, který by provedl teď, by mohly temné lodě snadno kontrovat.

Tuto část vesmírného boje vždy nenáviděl, stejně jako kterýkoli jiný lodník. Nepřítel mohl být vidět klidně několik dní a při provedení náletu mohlo trvat několik hodin, než došlo ke kontaktu. Lidské instinkty vyvinuté na povrchu planety se nikdy nedokázaly smířit s tím, že útočící nepřítel nemusí být okamžitá hrozba. Gearymu nikdy nepřipadlo správné nastavit útok a pak se jít do jídelny najíst nebo se na pár hodin prospat, ačkoli věděl, že má spoustu času, než se nepřítel dostane na dosah. Velká část schopnosti zvládat boj ve vesmíru byla podmíněná nutností naučit se jak zvládat věci, které lidem přišly nepřirozené.

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Leviatan.
Pokud se Vám ukázka líbila, na našem webu si můžete zakoupit celou knihu.