MOJE SYPKÁ REALITA

GABRIELL REY

PROLOG

Sedím tu, je mi osmadvacet a přede mnou leží seznam. Není to nákup do Lidlu, je to seznam lidí, kteří prošli mojí postelí.

Někdo by řekl, že jsem borec. Jiný, že jsem prase nebo ztracená existence. Ale pravda je taková, že jsem prostě jen dospěl příliš rychle. Zatímco ostatní kluci v mých čtrnácti řešili, jakou si koupit hru na PlayStation, já už ležel v posteli s pětadvacetiletou ženskou a učil se věci, na které jsem neměl být připravený.

Prošel jsem si vším. Od adrenalinu pod reklamním poutačem přes bizarní útěky z rande, kdy mě musela zachraňovat máma po telefonu, až po momenty, kdy jsem ničil cizí rodiny. Zažil jsem lásku, která voněla po čistotě a herních nocích, a pak jsem ji zahodil pro toxickou bejvalku. To je moje největší jizva.

Tahle kniha není návod, jak sbalit tolik lidí. Je to upřímná zpověď kluka, který hledal sám sebe v cizích ložnicích, dělal šílené chyby a občas se v tom všem topil. Bez cenzury. Bez příkras. Prostě tak, jak se to stalo.

VAROVÁNÍ PRO ČTENÁŘE (18+)

Tato kniha je syrovou autobiografickou výpovědí a obsahuje explicitní sexuální scény, vulgární jazyk a popisy toxických vztahů. Autor se rozhodl pro maximální autenticitu bez cenzury. Pokud vás tato témata pohoršují, zvažte, zda v četbě pokračovat. Všechny události v této knize se staly tak, jak je popisuji, ale z důvodu ochrany soukromí jsem změnil jména všech zúčastněných osob.

Škola začíná ve čtrnácti

Záblesk ve dveřích

Stalo se to u kamarádky na baráku. Byl tam tehdy můj kámoš, já a ta starší holka, co tam bydlela. Jen tak jsme si užívali života – leželi jsme na posteli, kouřili cíga a dávali si pivko. Ano, vím, bylo mi pouhých čtrnáct, ale v té době mi už pivo prostě prodali. Měla za námi přijít ještě jedna kámoška, kterou jsem vůbec neznal. „Bude to kámoška mých kamarádů,“ říkal jsem si. Najednou se ozval zvonek. Když jsem se podíval ke dveřím, stála tam. Vyšší blondýnka s nádherným úsměvem a očima, co mi hned projely skrz naskrz. Z mojí strany tam ta jiskra přeskočila okamžitě.

„Ahoj, já jsem Eliška,“ řekla a podala mi ruku. To jméno mi zní v uších dodnes. Jak plynul den, uvařili jsme si kafe, zapálili další cigáro na zahradě a jen tak si povídali. Později jsme se rozhodli, že kamarádce pomůžeme uklidit barák. Kámoš vyrazil na zahradu, Eliška se pustila do nádobí v kuchyni a já dostal za úkol uklidit postel. Ale moje myšlenky byly jinde.

Čtrnáctileté sebevědomí

Nenápadně jsem se vkradl do kuchyně. Eliška stála u dřezu, zády ke mně. Bez přemýšlení jsem k ní přistoupil a objal ji zezadu kolem pasu. Celá poskočila, vůbec mě nečekala. A už vůbec nečekala to, co jsem udělal potom. Byla starší o jedenáct let, pro ni jsem byl jenom ucho, ale já se nenechal odradit.

„Někdo přijde…“ zašeptala nejistě, ale já už ji nepustil.

„Nikdo nepřijde, neboj se,“ utěšoval jsem ji tím svým čtrnáctiletým sebevědomím. Tak, jak to my muži prostě umíme, že ano.

Oholené poupátko

Po chvíli cítila, jak se uvolňuji, a povolila taky. Nechala se líbat, nechala na sebe sahat. Řekl jsem si, že musím zkusit víc. Do té doby jsem všechno znal jen z porna, na které jsem koukal, když naši nebyli doma. Z ničeho nic jsem rukou zajel na bříško a pak šup do kalhotek – nebo teda spíš pod ně. Cítil jsem tam pěkně oholené poupátko.

Eliška na mě koukala nevěřícně a zaskočeně. Srdce mi bušilo tak moc, že jsem myslel, že mi vyskočí z těla a dopadne na ty dlaždičky v kuchyni. Nejdřív se snažila moji ruku dát pryč, ale stačilo pár něžných krouživých doteků a začala mě líbat. Byla úplně poddajná. Pak mě ale jemně zastavila.

„Ne tady,“ vydechla. „Až večer, jak budou všichni spát.“

Měli jsme tam totiž spát všichni. Barák to byl malý, jen dva pokoje a kuchyň, a pokoje byly oddělené jen tenkým závěsem.

Abychom se zabavili, zajeli jsme s Petrem – to byl ten kamarád, co mě s holkama seznámil – do vesnického obchodu. Vzali jsme batohy a nakoupili nějaké chipsy, další pivka a hlavně cíga, ty nesměly nikdy chybět.

Jedna jediná peřina

Když jsme se vrátili, holky uvařily večeři. Najedli jsme se, pustili telku a jen tak kecali. Pili jsme, bylo nám dobře, ale já celou tu dobu vnímal jen Elišku a ten tenký závěs, který nás dělil od toho, co mělo přijít v noci. Pomalu se stmívalo, až venku zavládla černočerná tma. Najednou bylo jedenáct večer a na všechny padla únava.

„Půjdeme spát, zítra je taky den,“ zaznělo místností a mně se rozbušilo srdce. Nastala ta chvíle. Já a Eliška jsme šli do pokoje. Byl jsem nervózní tak, že se mi klepaly ruce – cítil jsem se jako v sedmém nebi, ale zároveň jsem měl chuť se hanbou propadnout do pekla. Eliška si lehla hlavou ke stěně a přikryla se peřinou. Musím dodat, že tam byla jen jedna jediná peřina pro nás oba. Lehl jsem si vedle ní na záda, koukal do stropu a snažil se nabrat odvahu k nějakému činu.

Kde byl ten neohrožený muž z odpoledne? Najednou byl pryč a místo něj tam ležel vystrašený kluk. Asi po půl hodině ticha jsem se konečně odvážil. Natáhl jsem ruku a přitiskl se k ní. Eliška krásně voněla – byla to vůně, která mě úplně omámila a zbavila posledních zbytků rozumu. Už jsem se nedokázal ovládat. Začal jsem ji líbat na krku a pomalu postupoval směrem k uchu. V tu chvíli se Eliška začala otáčet. Její ústa se přiblížila k mým a najednou jsme se do sebe vpili v hlubokém polibku.

Křivky v realitě

Naše ruce začaly cestovat po tělech a já poprvé poznával ženské křivky v realitě, ne jen na rozmazaném videu z porna. Když mi poprvé zajela rukou pod trenýrky a sáhla na mě, málem jsem se z té slasti zbláznil. Začala se mnou rytmicky pohybovat a v tu ránu ze mě spadla veškerá tréma. Začal jsem konat.

Moje ruka sjela dolů k jejímu nahému poupátku. Bylo neuvěřitelně měkké a hlavně mokré. Ta vlhkost mě fascinovala a neskutečně rajcovala. Než jsem se nadál, byl jsem bez trička i trenýrek. Eliška byla rychlá jako blesk, ani jsem to nepostřehl. Pak jsem začal svlékat já ji – nejdřív triko, pak kraťásky. Poprvé v životě jsem měl před očima nahé ženské tělo, na které jsem si mohl sáhnout a obdivovat ho.

„Lehni si na záda,“ zašeptala Eliška.

Poslechl jsem a nechal se vést. Vzala mě do ruky a pomalu se přibližovala ústy. Cítil jsem ten horký dech na své kůži a v ten moment se pro mě zastavil čas. Všechno, co jsem do té doby jen viděl na obrazovce, bylo najednou tady – živé, teplé a neuvěřitelně skutečné. Eliška přesně věděla, co dělá. Každý její pohyb, každý dotek mě posouval blíž k hraně, o které jsem do té doby neměl ani tušení.

Neprůstřelná zeď

Byla to noc plná objevů. Nešlo jen o ten sex, ale o ten pocit, že mě – čtrnáctiletý ucho – bere vážně dospělá ženská. Když jsme se pak nad ránem, úplně vyčerpaní, konečně schoulili pod tu jednu společnou peřinu, cítil jsem se jako král světa. Ten tenký závěs, co nás dělil od ostatních, jako by byl neprůstřelná zeď. Byli jsme tam jen my dva.

Ráno bylo zvláštní. Sluníčko svítilo do kuchyně, kámoš už dělal kafe a my se na sebe s Eliškou jen tak kradmo podívali přes stůl. Nikdo nic neříkal, ale oba jsme věděli, že se něco změnilo. Pro mě to nebyla jenom noc. Byl to moment, kdy jsem nechal dětství někde tam u toho dřezu v kuchyni a vykročil do světa, který mi měl v příštích letech pořádně naložit.

Loučení bylo rychlé. Pusa na tvář, číslo napsané na kousku papíru – který jsem pak v kapse džínů žmoulal ještě týden – a slib, že se ozveme. Když jsem odjížděl domů, věděl jsem jedno: už nikdy nebudu ten stejnej kluk jako předtím.

Hlouběji mezi stromy

Ale tou nocí to neskončilo. Eliška mi zůstala v hlavě jako neodbytná písnička a já věděl, že ji musím vidět znova. Sešli jsme se hned další víkend. Atmosféra na baráku u kámošky byla stejná – pivo, cíga, pohoda – ale mezi námi to jiskřilo tak, že by se od toho daly zapalovat ty naše Camelky bez zapalovače.

„Půjdeme se projít?“ navrhla Eliška a mrkla na mě. Ostatní jen mávli rukou, nikoho nenapadlo, že čtrnáctiletý kluk a pětadvacetiletá ženská mají v plánu něco jiného než sbírání hub.

Zamířili jsme do lesa, hlouběji mezi stromy, kde už nebyl slyšet smích z terasy. Cesta byla vlhká, pod nohama nám praskalo suché jehličí a vzduch voněl tou typickou kombinací tlejícího listí a mokré hlíny. Najednou se před námi v šeru objevil starý, napůl rozpadlý dřevěný posed. Bez jediného slova jsme začali lézt nahoru. Žebřík pod námi nebezpečně vrzal a já měl pocit, že ten zvuk se nese kilometry daleko do ticha lesa.

Drsná prkna a horká kůže

Vylezli jsme na tu úzkou dřevěnou lavici. Byl tam prostor sotva pro dva, cítil jsem pach starého, sluncem a deštěm vyšisovaného dřeva. Byli jsme vysoko nad zemí, schovaní před celým světem v té malé dřevěné kukani. Adrenalin z toho, že nás může kdykoliv najít nějaký myslivec, nebo že nás uvidí někdo z baráku přes dalekohled, dělal tu chvíli šíleně ostrou.

Adrenalin pod poutačem

Nuda na hřišti a nečekaná návštěva

Nabídka, která vyrazí dech

Šokující odhalení

Pod rezavým poutačem

Hra bez zábran

Realita nebo sen?

Jizvy pod rukávem

Vyvrhel a holka ze sedmičky

Přístav v moři bolesti

Rána, kterou nikdo nečekal

Výměna rolí

Tiché uzavírání

Zrada za novým obzorem

Léto v plamenech

Restart na hřišti

Magnetismus a vášeň

Posedlost u topení i v lese

Adrenalin na chodbách

Válka s její matkou

Zodpovědnost v igelitu

Duchové v mateřské školce

Aréna plná babince

Trhliny v pevnosti

Ponižující lhaní

SMS rozsudek

Igelitka a kolaps na chodbě

Útěk za svobodou

Poslední kapka

Zakázané teritorium

Pařba, co změnila pravidla

Paní Z

Zvrhlý obrat

Moje první milfka

Ranní káva a tiché spojenectví

Cigareta s příchutí vítězství

Rituál před první hodinou

Hra na schovávanou

Oheň za zavřenými dveřmi

Lekce dospělosti

Příkaz, co se nezapomíná

Čtyři roky v pasti

Nová tvář, starý stíny

Tajný nepřítel v lavici

Dvě bitvy najednou

Pomsta v igelitu

Karty na stole

Čtyři roky na tenkém ledě

Pouto proti zbytku světa

Konec hry na studenta

Oznámení bez otázek

Železná svoboda a první prachy

Chlapská práce místo lavic

Zlaté časy v bublině

Hra na diplomacii

Vítězství s hořkou pachutí

Kriminálka u dveří

Proměna v dospělé

Past z minulosti

Věrnost pod tlakem

Dospělost bez iluzí

Trojský kůň na hřišti

Pauza a hořké zjištění

Pomsta u Laury v pokoji

Pakt o zapomnění

Falešný klid zbraní

Cena za návrat

Láska z virtuální reality

Útěk do San Andreas

Padesát kilometrů naděje

Benzínka, kafe a cigo

Cesta z monitoru do reality

Nejdelší týden a mise „Slon“

Nádraží a slzy štěstí

Zastavený čas na verandě

Kouzlo obyčejných chvil

Návrat do stínu

Životní chyba v lese

Zrada spřízněné duše

Srabácký konec a doživotní jizva

Falešný domov

Prohra v masce vítěze

Pád z finančního vrcholu

Útěk do virtuálního exilu

Když masky padají

Cizinci ve vlastním bytě

Bumerang v kapse

Prázdné místo po bouři

Dno a digitální azyl

Pád do temnoty

PubG: Život v displeji

Prázdné úlety a mokrý orgasmus

Exekuce na duši i na byt

Zpátky na začátku

Restart v tichu

Vůně chleba a tiché smíření

Pekárenský řád

Pokora u mámy

Poslední ozvěny Kačky

Rohlíky, Vendula a oheň u jezera

Drzost u linky

Z lavičky do neznáma

Pivo z petky a svoboda

Pivo jako třetí v našem vztahu

Na druhé koleji

Peklo v pekárně

Přízrak s igelitkou a pád na zadní sedačce

Návrat staré rány

Parkoviště a lekce od vlastního těla

Bludný kruh u kafe

Vnitřní soudce

Zlomení kletby u stromu

Zvířecí instinkt

Kaše v hlavě

Igelitka vrací úder

Azyl u mámy

Rozbitý displej a předzvěst konce

Karma v igelitce

Poslední igelitka

Čistý stůl u mámy

Tereza a adrenalin za lisem

Špinavá blondýnka s modrýma očima

Noční tajnosti

Mistr a polibek za rohem

Pole za dálnicí

Špendlíky a ticho

Němý úžas

Domácí azyl a postelová hra

Poupátko a klid domova

Vypůjčené štěstí

Vášeň na dálku

Návrat Venduly a kruté procitnutí

Věta, která změnila všechno

Experiment za garážemi

Útěk k jednoduchosti

Syrová zkušenost

Poprvé v muži

Pekárna v mlze

Poslední dny u pásu

Útěk do zasněženého ticha

Plán uprostřed chaosu

Riskantní rezervace

Cesta za svobodou

Víno, hudba a klid

Třpytivý sníh a stín reality

Ráno jako z pohádky

Blbnutí v závějích

Všechno, co jsme potřebovali

Návrat do reality a Pavel na scéně

Konec horského snu

Návrat do starých kolejí

Priorita jménem „Kamarádi“

Samota jako lék

Sám se sebou

Očista v přírodě

Stíny v Los Santos

Pekárna jako jistota

Erotické seznamky a digitální touha

Rudá zrzka a digitální past

Klaudie: Písmenka, co chutnala sladce

Cesta do neznáma

Okamžik pravdy u zvonku

V bytě bez vody

Zážitek na hraně

Hory, které nešly pokořit

Extrémní disciplína a plán úniku

Vysvobození a McDonald’s za odměnu

Pachuť a upřímná omluva

Covidová past a staré známé tváře

Emoce u rybníka

Návštěva v novém bytě

Pozitivní pondělí

Útěk do digitálního světa

Vendula: Poslední sbohem

Hlas z dálky: 400 kilometrů naděje

Nový začátek v Praze

EPILOG

O autorovi

Copyright