Ukážka z elektronickej knihy

Jane Austen’s Persuasion

Text copyright © Narinder Dhami, 2019

Illustrations copyright © Églantine Ceulemans, 2019

Slovak edition © 2026 by IKAR, a.s.

Translation © 2026 by Barbora Vinczeová

All rights reserved.

Preklad z anglického originálu Jane Austen’s Persuasion

(Hodder and Stoughton, London) Barbora Vinczeová

Redakčná úprava Alexandra Hríbiková

Technická redaktorka Helena Oleňová

Vydalo vydavateľstvo IKAR, a.s. – Stonožka, Bratislava
v roku 2026 ako svoju 2 721. publikáciu v elektronickej podobe.

Sadzba a zalomenie do strán ITEM, spol. s r. o., Bratislava

IKAR, a.s.

Miletičova 23

821 09 Bratislava

www.ikar.sk | ikar@ikar.sk

ISBN 978-80-575-0744-4

ÚŽASNÁ JANE 

Ilustrovala Églantine Ceulemans

Pýcha a predsudok – Katherine Woodfine

Emma – Katy Birchall

Láska slečny Elliotovej – Narinder Dhami

Rozum a cit – Joanna Nadin

Román Láska slečny Elliotovej Jane Austenovej vyšiel prvýkrát v roku 1817.

Je situovaný do regentskej éry, keď bola anglická spoločnosť rozdelená na bohatých a chudobných a od žien sa očakávalo, že sa vydajú veľmi mladé.

Hrdinkou príbehu je Anne, ktorá má veľa spoločného s modernými čitateľkami, no žije v úplne inom svete.

Viac informácií o Jane Austenovej a o tom, ako to v Anglicku vyzeralo v roku 1817, nájdete na konci knihy.

PRVÁ KAPITOLA

„Elizabeth, drahá moja, musíme sa uskromniť,“ šomral sir Walter pred svojou obľúbenou dcérou a mávol ku kôpke nezaplatených účtov na stole. „Míňam len toľko, koľko sa na majiteľa sídla Kellynch Hall a muža s vysokým postavením patrí. Neminul som ani o zlatku viac, a predsa sa topíme v dlhoch.“

„Otecko, viac sa uskromniť nemôžeme,“ sklesnuto namietla Elizabeth. Bola vysoká a pekná a peniaze rozhadzovala rovnako rada ako jej otec. „Okresali sme výdavky na charitu. Upustili sme od kúpy nového nábytku do salónika. A navyše...“ Elizabeth sa zahľadela na svoju mladšiu sestru Anne, ktorá mlčky čítala pri kozube, „ušetrili sme na darčeku pre Anne, keď sme jej z Londýna nič nepriniesli. Teraz zaiste ľahko splatíme všetky dlhy!“

Anne neodlepila zrak od stránok knihy, no rozhovor jej neunikol. Sídlo Kellynch Hall bolo veľké a majestátne. Patrili k nemu obrovské pozemky, ktoré sir Walter vlastnil. Vďaka nim mala rodina slušný príjem, ale Anne vedela, že otec už dávno míňa viac, než zarobí. Kým žila jeho manželka lady Elliotová, hospodárila ona. Nedovolila sirovi Walterovi nerozvážne rozhadzovať peniaze, ale pred niekoľkými rokmi ochorela a zomrela. Anne si vzdychla tak potichu, že ju nikto v miestnosti nepočul.

Kiežby mama žila, pomyslela si a v hnedých očiach sa jej zračil smútok. Vyhli by sme sa podobným útrapám.

„Otecko, možno by sme sa mali zamyslieť nad predajom kellynchských pozemkov,“ navrhla Elizabeth, ale sir Walter okamžite pokrútil hlavou.

„Nikdy!“ vyhlásil odhodlane a vrhol pohľad do zrkadla. Kým hovoril, obdivoval v ňom svoj odraz. „Môj nasledovník zdedí celý Kellynch aj s pozemkami.“ Potom sa zamračil. „Hoci pán William Elliot si ho rozhodne nezaslúži,“ dodal nespokojne.

Anne vedela, že ich vzdialený príbuzný William Elliot nie je otcovým obľúbencom. Sir Walter a Elizabeth stretli budúceho dediča Kellynch Hallu pred niekoľkými rokmi v Londýne. Anne otca upodozrievala, že najradšej by bol, keby William Elliot požiadal Elizabeth o ruku. Kellynch Hall by zostal v rukách blízkej rodiny. William Elliot bol síce slušný a priateľský, ale oženil sa s bohatou ženou, o ktorej mal sir Walter nízku mienku.

William Elliot navyše utrúsil niekoľko mimoriadne neslušných a urážlivých poznámok o sirovi Walterovi a jeho najstaršej dcére. Keď sa to dozvedeli, nesmierne sa nahnevali. S Williamom Elliotom odvtedy neprehovorili a úspešne sa mu vyhýbali.

Manželka pána Elliota však zomrela, nech odpočíva v pokoji. Elizabeth možno dúfa, že dostala druhú šancu na manželstvo s ním, pomyslela si Anne. V skutočnosti však netušila, či Elizabeth takto rozmýšľa. Neboli si blízke a sesterskému vzťahu chýbala láska, pochopenie a priateľstvo. Anne bola z toho nešťastná. Vrúcnejší vzťah mala s najmladšou sestrou Mary. Bola vydatá a žila blízko Kellynchu, ale aj Mary bývala občas náladová.

„Aké nešťastie nás postihlo, otecko! Ako nás zneužívajú,“ trpko sa sťažovala Elizabeth. „Naša rodina je dôležitá a vážená. Ako sme sa ocitli v tejto poľutovaniahodnej situácii?“

Anne radšej držala jazyk za zubami. Hanbila sa za tie dlhy a túžila rodine navrhnúť spôsob, ako ich najlepšie splatiť. Vedela však, že otec a Elizabeth si ju nevypočujú. Pre nich bola „iba Anne“ – tichá, nudná a bezvýznamná.

„Drahá Elizabeth, nezúfaj,“ chlácholil ju sir Walter. Počúval ju iba jedným uchom, lebo opäť obdivoval svoj odraz v zrkadle. S potešením si všimol, že strih oranžovej hodvábnej vesty mu mimoriadne lichotí. Veď aj stála celý majetok. No muž s jeho postavením sa musí vždy pekne obliekať. Očakáva sa to. V drahých čipkovaných šatách vyzerala dobre aj Elizabeth. Na rozdiel od ostatných sme pekná dvojica, pomyslel si sir Walter samoľúbo. Anne je chudá a bledá, a keď naposledy videl najmladšiu Mary, bola strhaná a červená.

„Mám nápad. Nepochybne rozptýli naše obavy,“ pokračoval sir Walter. „Požiadam o radu našich najbližších priateľov – lady Russellovú a pána Shepherda. Určite nám navrhnú správne riešenie.“

„Dobre, otecko,“ súhlasila Elizabeth a pookriala na duchu. „No varujem ťa, koní, koča, služobníctva, nových šiat a výletov do Londýna sa nevzdám.“

„Samozrejme, že nie, drahá!“ súhlasil sir Walter šokovaný už len tou predstavou. „Tak ďaleko predsa nezájdeme!“

Anne si tým nebola taká istá. Otec a sestra totiž chceli ušetriť bez toho, aby sa vzdali luxusu. Pán Shepherd bol rodinný právnik Elliotovcov. Zvyčajne súhlasil so všetkým, čo sir Walter povedal, takže Anne od neho neočakávala žiadnu podporu, ale lady Russellová – to bola iná pesnička. Kedysi sa priatelila s Anninou matkou lady Elliotovou. Bola rozumná a priamočiara a Anne ju ľúbila z celého srdca. Lady Russellová možno prehovorí sira Waltera a Elizabeth, aby podnikli ráznejšie kroky. Anne v to rozhodne dúfala.

„Nepochybujem, že lady Russellová nám ochotne pomôže,“ povedala Anne mäkkým, jemným hlasom. „Dobre, že ju požiadaš o radu, otecko.“

„Áno,“ pritakal sir Walter. „Kiežby však mala lady Russellová menej vrások – najmä okolo očí! Keď nás minulý týždeň navštívila, pohľad na ne ma skrz-naskrz rozrušil. Sme predsa v rovnakom veku! Neuveriteľné!“

„Lady Russellová ani zďaleka nevyzerá tak mlado a pekne ako ty, otecko,“ s úsmevom mu polichotila Elizabeth.

„Máš pravdu,“ odvetil rozradostený sir Walter. „Ty a ja sme v rozpuku krásy, hoci všetci ostatní rýchlo starnú!“

Sir Walter a Elizabeth odišli z miestnosti so spokojným výrazom na tvári. Anne zavrela knihu a premýšľala o ich slovách. Tešila sa, že oslovia lady Russellovú, ale zároveň sa jej zmocnili vážne obavy.

Čo ak otec a sestra nebudú súhlasiť s okresaním výdavkov? Čo sa stane s celou rodinou? Anne sa rozhodla okamžite lady Russellovú navštíviť, aby sa s ňou porozprávala. Chodievala k nej často.

DRUHÁ KAPITOLA

„Drahá Anne, tvoje rady sú vždy užitočné!“ zvolala lady Russellová láskavo, keď študovala Annine výpočty. Anne mala nesmierne rada a priala si, aby si aj sir Walter a Elizabeth uvedomili, že je múdra a láskavá. „Kiežby sme tvojho otca presvedčili, aby okresal výdavky. O sedem rokov by sa zbavil všetkých dlhov.“

„Áno,“ odvetila Anne s miernymi pochybnosťami. Dúfala, že dlhy splatia rýchlejšie, ale lady Russellová tvrdila, že sir Walter by mal žiť ako džentlmen a zemepán. Annine návrhy preto zmiernila a pozmenila. Anne pevne dúfala, že otec a Elizabeth prijmú akýkoľvek návrh uskromniť sa, aspoň ten najmenší.

Koniec ukážky