Obsah

Fatima

Husse

Melvin

Iris

Georg

Charlie

Alba

Kerstin

Vincent

Hjalmar

Molly

Selma

Odkazy

Významné body

Obálka

Obsah

Tiráž

Práva

Začátek textu

Seznam stran

9

11

12

13

14

15

16

17

18

19

21

22

23

24

25

26

27

28

29

31

33

34

35

36

37

38

39

40

41

42

43

45

46

47

48

49

50

51

52

53

54

55

57

58

59

60

61

62

63

65

67

68

69

70

71

72

73

74

75

77

79

80

81

82

83

84

85

86

87

88

89

90

91

92

93

95

97

98

99

100

101

102

103

104

105

106

107

109

111

112

113

114

115

116

117

118

119

121

122

123

124

125

126

127

128

129

130

131

132

133

135

137

138

139

140

141

142

143

144

145

147

149

150

151

152

153

154

155

156

157

Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována a šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Automatizovaná analýza textů nebo dat ve smyslu čl. 4 směrnice 2019/790/EU a použití této knihy k trénování AI jsou bez souhlasu nositele práv zakázány.

Lisa Bjärbo, Johanna Lindbäck, Sara Ohlsson

Dvanáct

Ze švédského originálu Tolv vydaného ve Stockholmu nakladatelstvím
Lilla Piratförlaget AB v roce 2023 přeložila Helena Matocha
Redakce Kateřina Duchoňová
Korektury Michaela Tománková
Odpovědná redaktorka Tereza Kuglerová
Sazba a grafická úprava Klára Šimečková

Vydala GRADA Publishing, a. s., pod značkou BAMBOOK
U Průhonu 22, Praha 7, jako svou 10541. publikaci.
První vydání, Praha 2026
Vytiskly Tiskárny Havlíčkův Brod a. s.

© Lisa Bjärbo, Johanna Lindbäck, Sara Ohlsson 2023
Czech edition © Grada Publishing, a. s., 2026
Translation © Helena Matocha, 2026
Illustration © Kim W. Andersson, 2023

ISBN 978-80-271-6503-2 (ePub)
ISBN 978-80-271-6502-5 (pdf)
ISBN 978-80-271-5953-6 (print)

Fatima

Když máma zavolá poprvé, Fatima ji skoro neslyší. Je
úplně ponořená do Minecraftu. A navíc: má sluchátka! To mámy nebývají slyšet.

„Hele, věděli jste, že pokud vykopete díru přímo pod stromem, tak získáte deset diamantů?“ řekne Fatima.

Ve sluchátkách si Charlie odfrkne, nebo se možná zahihňá. Ale Selma na to evidentně skočí.

„Cože? Fakt?“ podiví se.

Fatima se snaží nesmát. „No jasně! Včera jsem to viděla na youtubu. Musíš vykopat pod stromem díru hlubokou patnáct bloků a dostaneš deset diamantů. A když uděláš ještě hlubší, tak jich bude ještě víc!“

„Nene!“

„Ale jo, pojď! Zkusíme to!“

S úsměvem sleduje obrazovku, kde už Selma pádí k nejbližšímu stromu, a hned nato jí cinkne notifikace v chatu. Charlie posílá tři vysmáté smajlíky. Už pochopil. Fatima mu ani nemusí psát, co teď budou dělat, došlo mu to samotnému. Bude sranda.

Charlie i Fatima se na obrazovce otočí čelem vzad a rozběhnou se za Selmou.

„Cool!“ řekne Charlie. „Let’s dig!“

Občas spolu hrávají Minecraft. Fatima, Charlie a Selma. Většinou teda hlavně Fatima a Charlie, ale občas se Selma zeptá, jestli smí hrát s nimi. Smí. Bývá to legrace. Selma je mega důvěřivá!!

Obvykle to začíná úplně normálně, všichni tři staví a kutí, někdy si založí vesnici. Ale vždycky se brzo ukáže, že Selma není tak zkušená hráčka jako oni dva a neumí tolik triků. A začne se to trochu zvrhávat. Protože prankovat ji je tak snadný!

Ke konci už Fatima s Charliem víceméně hlavně soupeří, kdo přesvědčí Selmu k větší blbosti. Minule Selmu odbouchl creeper, kterého k ní Charlie nalákal. Zatímco kopala, rozběhl se k ní, příšera za ním, a pak bleskurychle mezi sebe a creepera postavil ochrannou zeď. Ten najednou viděl jenom Selmu, která nic netušila a zády k němu kopala. Fatima si přesně pamatuje, jak nevinně se jí Charlie zeptal: „Máš ráda creepery, Selmo?“

Selma řekla jenom „ne“ a pracovala dál.

„Aha, a vybuchuješ ráda?“

Vteřinu nato obrazovka explodovala a Selma zařvala tak, že to Charliemu i Fatimě málem protrhlo bubínky.

Taková bžunda! Nasmáli se tolik, že Fatima málem dostala žaludeční křeče. Ten Charlieho tón. To načasování. Selmin řev. Už je to pár týdnů, ale pořád je to k smíchu. Stačí, aby Charlie prošel kolem Selmy ve škole a pošeptal jí: „vybuchuješ ráda?“, a Fatima se popadá za břicho.

Tentokrát chce Fatima zablokovat Selmu v její vlastní jámě. V té, kterou Selma vykope pod stromem, protože si myslí, že za to dostane diamanty.

Jakmile se Selma zanoří kousek do země a soustředí se natolik, aby nevnímala okolí, mají Fatima a Charlie v plánu zablokovat díru seshora. Udělat z ní takovou vězeňskou kobku. Selma si nejdřív ničeho nevšimne, bude plně zabraná do kopání. Ale pak se podívá nahoru a zjistí, že jáma je zatarasená. A pak…

Fatima se musí krotit, aby se nehihňala, když si představuje, jak bude Selma reagovat. Doufá, že bude zase řev jako minule. Řev z hlubin propasti.

„Co tenhle?“ Selma už je u stromu. „Tenhle by šel?“

„Jóóó!“ předstírá Fatima nadšení. „Ten je perfektní. Jdeme kopat!“

Podruhé zavolá máma už trochu naštvaně. Asi stojí pod schody, protože teď ji Fatima slyší zřetelně i přes sluchátka.

„Fatimóóó!“ ozve se zezdola. „Jídlo je na stole!“

Fatima si zakryje mikrofon.

„JÁ VÍÍÍM!“ křikne směrem ke dveřím. „CHVILIČKU!“

Ve škole spolu Fatima, Charlie a Selma zase tolik nemluví, i když chodí do stejné třídy. To jenom tady – hrají spolu Minecraft, ale tím to hasne. Fatima se musí stíhat bavit s tolika lidmi – s kamarády z 6. A, ze školy, z celého offline světa. V podstatě si musí sestavovat časové rozpisy, aby se dostalo na každého. A hlavní samozřejmě je, aby jí zbyl čas na Iris.

Iris!

Jakmile jí proletí hlavou její jméno, Fatima ztratí koncentraci. Je to, jako když někdo do vody hodí tabletu šumáku. Zasyčí to a tvrdá tableta najednou už není tableta, ale prášek, co se brzo úplně rozpustí. Jak je tohle možný? Jak tě může jméno takhle rozhodit? No není to ujetý?

Rychle mrkne na čas. Je 17:47. To znamená, že Iris má ještě třináct minut tanečního kroužku, potom za pár dalších minut napíše Fatimě a Fatimina chuť hrát Minecraft spadne na nulu. To ví. Takže musí s Charliem stihnout tenhle prank ještě předtím, než půjde dolů na večeři. Byla by hrozná škoda ho pokazit.

Selma je asi sedm nebo osm bloků hluboko, když Fatima napíše Charliemu do chatu: „TEĎ!“ Asi je to příliš brzy, ale Charlie neprotestuje. Beze slova začne stavět. Do dvaceti vteřin je díra zablokovaná a Selma zůstane v podzemí. Fatima se dusí smíchy. Jak dlouho potrvá, než si toho Selma všimne? Kdy zareaguje?

„Zdrháme,“ napíše Charlie do chatu, jakmile je umístěných bloků dost, otočí se a utíká od Selmina vězení, dřív než mu Fatima stačí odpovědět.

Potřetí se máma ozve písemně, na discordu.

„FATIMO!!!“ píše. „VEČEŘE. TEĎ HNED!!!“

To je mámin nejnovější trik, psát jí zprávy, místo aby na ni mluvila v reálu. Je na ten trik hrozně pyšná. „Když křičím nebo ti volám, tak mě ignoruješ,“ poznamenala k tomu. „Ale na tomhle kanálu vím, že jsi na příjmu.“

A jasně, Fatima tu zprávu vidí. Ale neodpoví, protože běží. Spolu s Charliem peláší na obrazovce pryč od Selmy, která si pořád ještě nevšimla, že oni zmizeli a že ona je uvězněná v zablokované díře.

Ale asi už jí to dochází, protože Fatima zaslechne ve sluchátkách její hlas.

„Ehm… haló?“

Fatima se kouše do rtu, aby se nerozchechtala už teď. Selma je zmatená.

„Co se děje? Kde jste? Co… Haló?! Vy jste…? HALÓ?!?“

To už se Charlie neudrží, a jakmile se rozesměje, strhne s sebou i Fatimu. Její smích se rozlehne pokojem a přes mikrofon se smísí s jeho smíchem. Tohle je perfektní prank.

„Ten hlas,“ zajíkne se Charlie po chvíli a napodobí Selmu: „Co se děje, kde jste, haló?!?“

Fatima se směje tak, že skoro nemůže dýchat.

„Vy jste…? HALÓ?!?“ pokračuje Charlie a pak se zase rozesměje. „Jak se v tý díře máš, Selmo? Je tam tma?“

Teprve teď si Fatima uvědomí, že Selma je zticha. Jakože úplně zticha. Normálně by se taky smála nebo něco naoko naštvaně křičela nebo prostě… něco! Jenže ona neříká vůbec nic.

Fatima se snaží zastavit smích, který jí trhá tělo na kousky.

„Selmo?“ promluví zdušeným hlasem a přitom potlačuje další záchvat hihňání.

Počtvrté už máma ani nezavolá. Jenom rozrazí dveře pokoje, zlostně vpadne dovnitř a nakráčí rovnou k jejímu stolu. Než Fatimě docvakne, co se děje, máma vytáhne kabel ze zásuvky. Nastane úplné ticho, obrazovka zhasne a s ní i všechno ostatní.

„Néé… DO PRDELÉÉÉ!“ Fatima zaječí z plna hrdla. „JSI BLBÁ?“

„Ne,“ odpoví máma chladně. „Mám hlad. Dej mi telefon.“

Fatima jako ve zpomaleném filmu sleduje, jak máma natahuje ruku. Ne? Ne! Tohle se neděje, tohle se nesmí stát.

„Za co?“ zeptá se vyděšeně, i když to dobře ví.

Ale máma neodpoví. Jen sebere telefon z jejího stolu, otočí se a odejde z pokoje.

„MAMI!“

Fatima klopýtá přes koberec, téměř vypadne na chodbu a věší se na máminu ruku jako zoufalá zombie.

„NO TAK!?“

Selma uvězněná v díře. Nesmála se. Co když nepochopila, že to byl jenom prank? Co když jí vůbec nepřišlo vtipný, že ji uvěznili v díře? A už je skoro šest. Každou chvíli napíše Iris.

Panika Fatimu zavalí jako lavina. Začne jako tlumené otřesy, ale brzy přeroste v křik a zachvátí celé tělo. Musí dostat mobil zpátky! Jestli nebude moct mluvit s Iris, tak umře! A nemůže přece nechat Selmu v jámě a nevysvětlit jí, že to bylo jenom ze srandy?!

Máma už je v kuchyni a sedí u stolu. Se semknutými rty si nabírá těstoviny na talíř. Fatima zavře oči a nabere vzduch do plic.

„Mami…?“ zkusí to.

Ale než si rozmyslí, jak pokračovat, máma předem zabije celou diskusi. Celý večer. Celý život.

„Máš zákaz elektroniky na čtyřiadvacet hodin,“ řekne. „Game over.“

Husse

Husse se zachvěje, napíše k fotce: „Přijeď pro mě k Vincentovi pls!“ a odešle ji.

Husse zavrtí hlavou, to se nesmí stát.

Ta velká bitka.