Elias Vella

AHOJ
JEŽÍŠI,

můžeme si
popovídat?

Elektronická kniha

KATALOGIZACE V KNIZE - NÁRODNÍ KNIHOVNA ČR

Vella, Elias, 1941-2022

[Hello, can I speak with Jesus?. Česky]

Ahoj Ježíši, můžeme si popovídat? / Elias Vella ; ze slovenského vydání Ahoj, Ježiš, môžeme sa porozprávať? ... s přihlédnutím k anglickému originálu Hello, can I speak with Jesus? přeložila Veronika Kreslová. -- Vydání druhé. -- V Praze : Karmelitánské nakladatelství, 2026. --

219 stran. -- (Courage ; svazek 4)

Název slovenského překladu: Ahoj, Ježiš, môžeme sa porozprávať?

Vydalo Karmelitánské nakladatelství ve společnosti KatMedia, s.r.o.

ISBN 978-80-7566-776-2 (brožováno)

* 316.346.3-053.81 * 316.64 * 27-184 * 27-1/-9 * 171 * 364.6 * 316.423

* 316.3 * 27 * (0:82-83) * (049.2) * (0.053.6)

– Ježíš Kristus

– mladí lidé -- 21. století

– názory a postoje -- 21. století

– Bůh a člověk -- křesťanské pojetí

– křesťanské učení

– životní problémy

– sociální problémy -- 21. století

– globální problémy -- 21. století

– společnost -- 21. století

– fiktivní rozhovory

– polemiky

– publikace pro mládež

27 - Křesťanství. Křesťanská církev všeobecně. Eklesiologie [5]

0/9-053.2 - Literatura pro děti a mládež (naučná) [26]

© Per Immaculatam

Ing. Anna Virágová, Veľký Lapáš 171, 951 04, Slovenská republika

Czech edition © KatMedia, s. r. o., Praha, 2026

ISBN 978-80-7566-776-2

Seznámení

Všichni se jednomyslně shodli, že spolu půjdou na pizzu. Pět studentů a blízkých přátel se už pár let pravidelně setkává ve studentské pizzerii. A setkávají se rádi. Julio je Brazilec, Sergio zase Ital. Katka pochází pro změnu z Německa, Alice z Anglie a Jonathan z Nigérie.

„Julio, můžu si prohlídnout ten tvůj přívěsek? Ještě pořád nosíš křížek?“ ptala se ho Katka.

„Ano, nosím křížek,“ odpověděl Julio.

„Takže ještě pořád věříš v Ježíše Krista?“ zapojil se do hovoru Sergio.

„Jasně, hodně v něj věřím,“ odvětil Julio. „Mimochodem, vidím, že i ty máš něco na tričku. Vypadá to jako duha.“

„Taky že to je duha! Symbol těch, kdo věří v hnutí New Age, v univerzální mír,“ vysvětlil Sergio.

Alice měla přívěsek z černého křišťálu, protože věří, že jeho krystaly v sobě skrývají pozitivní energii.

Všichni byli zvědavi na podivný předmět, který měl kolem krku Jonathan. Bylo to něco jako fetiš, okultní předmět. „To je součást naší kultury,“ uspokojil jejich zvědavost Jonathan.

„A ty, Katko, ty nenosíš nic?“

„Já jsem feministka. Já nevěřím na takový blbiny jako vy. Já věřím v potřebu boje za práva nás žen, za naši rovnoprávnost s muži.“

Julio, pevně přesvědčený, že jedině Ježíš může mezi lidi přinést mír, radost a lásku, znervózněl a ozval se:

„Respektuji, že máte různé názory a stanoviska. Ale jedině Ježíš může zachránit mě, vás a celý svět. Kdyby tu byl, rozptýlil by všechny vaše pochybnosti, pomohl by nám s tím, co je pro nás těžké, a odpověděl by na všechny naše otázky.“

Rozhovor mezi nimi pokračoval. Místy zněl agresivně, vyhroceně a vzrušeně. V podstatě ale nepátrali po pravdě, jen každý obhajoval svoje osobní přesvědčení.

Mezitím vstoupil do restaurace mladík v džínách a tričku, na kterém měl nápis LÁSKA. Je to zvláštní, ale šel rovnou k nim a zeptal se jich, jestli si může přisednout.

„Jasně, beze všeho. A… kdo vlastně jsi? Nový student?“

„Já jsem Ježíš.“

Podívali se jeden na druhého, jako kdyby se chtěli navzájem ujistit, že mají co do činění s bláznem.

Pochopil, že z něj mají tak akorát legraci, a proto jim ukázal rány na rukou, nohou a v boku.

„Dotkněte se mne.“

Byl to on. O tom nebylo pochyb.

Julio byl rozrušený. Katka na něj hleděla s nedůvěrou, Sergio byl v rozpacích, Alice byla zvědavá. A Jonathan? Ten málem omdlel.

Jejich vzájemný dialog mohl začít. A bylo to velmi zajímavé.

1. Jen mi neříkejte, že Bůh existuje!

Sergio: Moji rodiče jsou silně věřící, a proto je velmi trápí, že já, jejich syn, v Boha nevěřím! Jenže ani učitelé přírodních věd nevěří, že Bůh existuje. Dnes problém vzniku vesmíru vyřešila teorie velkého třesku, no a v Boha věří už jen lidé, co jsou, řekněme, jednodušší a při vší úctě nevzdělaní.

Ježíš: Nepřekvapuje mě, že se vy mladí zabýváte podobnými otázkami. Víte, že už vaši prapředkové věděli o Boží existenci? Ale měli problém: chtěli být jako Bůh. To je důvod, proč ho neposlechli v ráji. Mysleli si, že když ho neposlechnou, budou nezávislí a budou sami rozhodovat, co je dobré a co zlé.

A následky znáte. Svět bez Boha je svět válek, konfliktů a napětí. Všichni touží po tom, aby byl na světě mír, ale bez Boha je v něm nenávist, žárlivost, nedostatek důvěry a bezpečí.

Vím, že mnozí profesoři na vaší univerzitě nevěří v Boha. Věří jen v to, čeho se mohou dotknout.

Ale až budete mít s některým z nich příště přednášku, zeptejte se ho: „Pane profesore, co bylo dřív, slepice nebo vejce?“ Když vám odpoví, že to byla slepice, tak potom…, kdo ji stvořil? Odkud se vzala?! A když naopak řekne, že to bylo vejce, zeptejte se ho, kdo to první vejce snesl. Jsem velice zvědavý na inteligentní odpověď vašeho profesora.

Sergio: A jaký je tvůj názor na teorii velkého třesku?

Ježíš: Ano, už jsi mi před chvílí říkal, že tato teorie dala odpověď na otázku, jak vznikl vesmír. Vidím, že máš hodně drahé hodinky.

Sergio: No jo, dostal jsem je od rodičů k narozeninám.

Ježíš: A teď si představ, že mi ty hodinky dáš, já je dám do igelitové tašky, pak vezmu kámen a roztluču je na kousíčky. Udělám z nich střepy. Pak tou plastovou taškou s úlomky budu opakovaně třást a přitom doufat, že se ty střepy zase spojí a budou z nich opět ty tvoje krásné hodinky. A nejen to – budu přitom věřit, že navíc začnou znovu dokonale fungovat. Chceš to zkusit?

Všichni se začali smát a Sergio si svoje hodinky pevně držel. Přitom odpověděl: „Jasně, že nechci. Nedal bych ti je ani z legrace.“

Ježíš: A to je přesně teorie velkého třesku! Velká exploze, která všechno spojí a uvede do chodu dokonalým způsobem. A myslíte si, že tahle teorie vyřeší existenci Boha?! Ano, ano, když Bůh stvořil svět, nastal třesk! Věda ale nikdy nemůže říct poslední slovo, protože věda může mluvit jen o věcech, na které si může sáhnout. A nikdo si nemůže sáhnout na Boha. Jen Bible vám může říct poslední slovo.

2. Nikdy jsem nečetla Bibli!

Katka: Říkáš Bible? Nikdy jsem ji nečetla a nikdy jsem ani žádnou neměla. Koneckonců, všechna náboženství tvrdí, že právě ona jsou ta pravá. Muslimové mají Korán, hinduisté Védy a tak dále. Myslím si, že inteligentní člověk neřeší problémy ani nehledá pravdu pomocí Bible, ale prostřednictvím filozofie, vlastního přemýšlení a vědy.

Ježíš: Člověk odjakživa hledal pravdu. A to je dobře. Jednou mi Pilát Pontský položil otázku: „Co je to pravda?“ Neodpověděl jsem mu. Víte proč? Protože sám žil ve lži. Věděl, že jsem nevinný, a stejně mě odsoudil, protože se bál o svou kariéru a společenské postavení. Buďte si tedy jisti, že jen málo lidí je při hledání pravdy upřímných. Jedním z nich byl svatý Augustin. Zpočátku hledal pravdu u mnoha filozofů a nakonec ji našel v Bibli.

V současné době je velkým problémem relativita. Podívejte se například na sebe. Jeden z vás věří myšlenkám hnutí New Age, druhý uctívá fetiše a okultismus, další věří v pozitivní energii krystalů. A všichni jste přesvědčeni, že máte pravdu. Ale pravda je jenom jedna. Bůh vstoupil do dějin člověka a vybral si lidi, kteří, jím inspirováni, zapsali to, co jim chtěl zjevit.

Na něco se vás zeptám. Představte si, že se vám pokazí počítač. Co uděláte? Neříkejte mi, že půjdete hledat brožurku, kterou vám dali, když jste si kupovali pračku, a v ní najdete, co máte dělat. Budete chtít najít nějakého opraváře a nemyslím si, že půjdete k ševci nebo k rybáři, aby vám opravil počítač. Půjdete k ajťákovi.

A jelikož člověka stvořil Bůh, kdo ho zná lépe než Bůh? Zná vás zevnitř i zvenku, se všemi vašimi silnými i slabými stránkami, se všemi vašimi problémy a těžkostmi. A tak vám nikdo nedokáže poradit lépe než on. Ani vám nikdo jiný než on nedokáže lépe ukázat, jak milovat a jak žít váš život v pokoji a radosti. Proto vám Bůh dal Bibli, své živé slovo.

Alice: Co máš na mysli, když říkáš „živé slovo“?

Ježíš: Jestliže čtete Korán nebo jiné náboženské texty, mohou být překrásné a dobré, ale jsou to jen návody, směrnice pro váš život. Bible je však jiná. Ačkoliv vám podává zprávy o tom, co se stalo v minulosti s Izraelity, národem, který žil před tisíci lety, Bůh působí skrze Písmo svaté i na vás, současníky.

Čtením Písma například zjistíte, že jsem mnoho lidí uzdravil a že slova, která jsem použil kdysi, jsou stále živá a mnoho lidí se jejich prostřednictvím uzdravuje i dnes. Pomocí mých slov jsou lidé i dnes osvobozováni od zlých duchů, moje slova stále zmírňují jejich bolest a utrpení. Můžete se sami přesvědčit, kolik lidí se stalo svatými jen proto, že uvěřili Bibli a žili podle ní.

3. Kdo vlastně jsi, Ježíši?

Alice: Ježíši, vím, že jsi opravdu slavný. Celých dvacet století našeho letopočtu jsi pořád nejslavnější z nejslavnějších. Mnoho lidí tě moc miluje, hodně lidí tě velice nenávidí, ale nikomu nejsi lhostejný. Mnozí za tebe položili své životy. Mně jsi sice nikdy moc nenadchl, ale popřít tvou velkou moc nemohu. Kdo tedy vlastně jsi?

Ježíš: Doufám, že nepochybuješ o mé historické existenci. Někteří totiž mají pochybnosti i o ní, ačkoliv jim chybí seriózní argumenty. Jiní o mé existenci sice nepochybují, ale zato si o mně navymýšleli hromadu nesmyslů. Kdosi řekl, že jsem měl poměr s Marií Magdalskou, jiní tvrdili, že jsem učedník Esejců (skupina židů, která žila intenzivním duchovním životem), další zase rozšiřovali, že jsem se narodil v Paříži…

Jestli chceš opravdu vědět, kdo jsem, stačí, když si pozorně přečteš evangelia. V nich jsem sám promluvil o svém původu, předložil jsem zde svůj „průkaz totožnosti“.

Jsem Cesta.

Jsem Pravda.

Jsem Život.

Jsem Dveře.

Jsem Dobrý pastýř.

Jsem Světlo.

Jsem Vzkříšení a Život.

Jsem Živý chléb, přicházející z nebes.

Jsem Živá voda a ti, kdo pijí tuto vodu, už nikdy nebudou žíznit. Alice, toto je můj průkaz totožnosti. Myslím, že teď se mne asi chceš zeptat: „A jak to chceš dokázat?“ Především to mohu dokázat mnoha zázraky, uzdraveními, osvobozeními od démonů, svým učením.

Určitě víš, že mě následovaly velké zástupy.

A historie pokračuje. Tisíce lidí si i v současnosti volí řeholní život a žijí v ženských a mužských klášterech. Spousta lidí opouští svou vlast a odchází na misie a riskují přitom své životy. A kolik jich dodnes umírá v zemích, kde jsou křesťané pronásledováni? Není to snad pro tebe dostatečný důkaz, že jsem nejen Synem člověka, ale i Synem Boha? Nebo jsou všichni ti lidé šílenci a naivky?!

Kdo čte Bibli, ten ví, že vás všechny miluji: „Už vás nenazývám služebníky, protože služebník neví, co dělá jeho pán. Nazval jsem vás přáteli, protože vám jsem oznámil všechno, co jsem slyšel od svého Otce“ (Jan 15,15).

A nejsem jen ten, který byl kdysi. Jsem ten, který je.

Často na vás čekám a velice toužím, abych vám mohl pomoci ve vašich těžkostech, ale bohužel se ode mne odvracíte a obracíte se k jiným věcem, které, místo aby vaše problémy vyřešily, je ještě více komplikují.

Vím, to všechno je dílo mého nepřítele – ďábla. A mnozí se chytnou do jeho pastí. Ať neoklame i vás!

4. Satanův plný úvazek

Julio: To je dobře, že jsi začal o ďáblovi. Já věřím, že existuje, ale mnozí se na mě dívají, jako kdybych žil pořád ve středověku. Říkají mi, že zlo sice opravdu existuje, ne však ten Zlý. A nejen to. Vždycky, když cítím pokušení, říkají mi, že je to jen psychický problém. Ale satan opravdu existuje, že?

Ježíš: Dovedu pochopit, že mnozí nevěří v ďábla s tváří kozla, velkými rohy, dlouhým ocasem, pařáty, červenýma očima a chlupatým tělem… Literatura, umění i náboženství představují někdy ďábla tímto způsobem jen proto, aby člověk pochopil, že má co do činění s opravdu hrozně zlou bytostí.

Ďábel je vlastně duch, a proto nemá hrůzostrašnou podobu, jak ho mnozí znázorňují. Spíš působí na lidi opačně. Když někoho pokouší a útočí na něho, představuje se velice přátelsky a mírumilovně. Snaží se být atraktivní, spíš lidi přitahovat než je děsit. Vždyť kdybyste před sebou uviděli netvora, určitě by vás nepřitahoval. Naopak, utekli byste před ním.

O existenci zla ve světě není pochyb. Je to každodenní zkušenost. Jisté ale je, že ne každé zlo pochází od ďábla. Mnohé zlo pochází od člověka samotného. Způsobují ho i přírodní katastrofy, například zemětřesení, sopečné výbuchy, tornáda.

Ale Bible mluví naprosto jasně o existenci bytosti – zlé bytosti –, která se snaží zneklidňovat, mást a ničit člověka. V knize Zjevení (Zj 12,7–9) můžete najít zprávu o boji, který nastal v nebi mezi Luciferem a archandělem Michaelem. Lucifer získal na svou stranu mnoho dalších andělů, kteří se vzbouřili proti Bohu. Nenávist se v něm zakořenila tak hluboko, že i kdyby mu Bůh chtěl odpustit, Lucifer by nikdy jeho odpuštění nepřijal.

Během staletí se objevila bludná učení, podle kterých existují dva bohové – bůh dobra a bůh zla. Tato učení jsou falešná. Existuje jen jeden Bůh a i samotný satan byl stvořen jím. Jistěže ho Bůh nestvořil jako zlého anděla, ale jako anděla dobrého. Zůstává však Božím stvořením a tato skutečnost ho tak hrozně rozčiluje, že vystupuje, jako kdyby on sám byl Bůh.

Mnozí v existenci ďábla nevěří. I vědci se snaží dokázat, že neexistuje. Ale tady překračují své kompetence. Věda může totiž mluvit jen o věcech, které lze dokázat, nikoliv o nadpřirozených otázkách.

V této oblasti může říct poslední slovo jedině Bible. Právě při čtení evangelií můžete vidět, kolikrát jsem musel bojovat proti ďáblovi a osvobozovat lidi od zlých duchů. Ještě i dnes se navzdory snahám lékařů mnoho lidí nemůže uzdravit žádným medicínským postupem, protože jejich choroba není přirozeného původu. Mohou být však uzdraveni modlitbou a v případě posedlosti exorcismem. Ten může vykonat jen exorcista pověřený biskupem.

Ďábel je šťastný, když lidé, a někdy dokonce i kněží, mluví o tom, že nevěří v jeho existenci, protože pak může nerušeně působit. A vězte, že pracuje tvrdě, na plný úvazek. Používá všechny možné taktiky, aby zničil církev a všechny její členy.

5. Ježíš ano, církev ne!

Jonathan: Ono se řekne: církev, ale která? U nás v Nigérii je, kromě jiných náboženství, množství křesťanských církví a všechny tvrdí, že právě ony jsou ty pravé. Můj názor je, že člověk nemusí být věřící nebo uznávat církev. Stačí uznávat Boha. Koneckonců, v našich církvích nevidím vždycky povznášející příklady! Musím být členem církve?

Ježíš: Angličané říkají, že když někoho opravdu miluješ, musíš milovat i jeho psa. To znamená, že když milujete mne, musíte zjevně milovat i toho, koho já miluji – moji manželku. A mou manželkou je církev.

Je pravda, že mnoho církví vystupuje, jako kdyby byly právě ony ty pravé. Moje církev je však odvozena přímo od apoštolů a je vybudována na Petrovi. To je církev, kterou jsem založil já. Existuje mnoho dalších církví, které založili lidé – ať muži nebo ženy, ale ne já.

Mnozí tvrdí: Miluji Ježíše, ale ne církev. Zastánci tohoto tvrzení podléhají zlému duchu, který pro ně naplánoval odklon od Boha v pěti fázích:

• první: věřím v Ježíše, ale ne v církev;

• druhá: věřím v Boha, ale ne v Ježíše;

• třetí: věřím v člověka, ale ne v Boha;

• čtvrtá: věřím v sebe, ale ne v ostatní;

• pátá: už nevěřím ani v sebe.

Vím, že je snadné najít v církvi spoustu věcí, které nejsou dobré, dokonce jsou někdy až skandální. Víte, že mezi dvanácti, které jsem si vyvolil, byl jeden, který mě zradil – Jidáš. Další mě zapřel – to byl Petr. Apoštolové se také mezi sebou bavili o tom, kdo bude větší v nebeském království.

Myslíte si snad, že jsem si nemohl vybrat lepší lidi než tyhle? Samozřejmě, že ano. Ale neudělal jsem to. A víte proč? Protože takhle se prokáže božský původ církve.

Za papeže Pia VII. řekl císař Napoleon jistému kardinálovi: „Zničím tuto církev!“ Kardinál se na něho usmál a zeptal se: „Vážený pane, když se ji nepodařilo zničit nám, biskupům a kněžím, během celých staletí, myslíte si, že to dokážete vy?“

Mějte na paměti toto: Církev je vaše matka. A když budete mluvit proti církvi, budete mluvit proti své matce. Církev vypadá vrásčitá, stará a slabá. Víte proč? Protože nese na ramenou všechny svoje členy. Nese na svých ramenou hříšníky!

Musíte se neustále ptát sebe sama: „Jak mohu učinit církev svatější, silnější, důvěryhodnější?“ Víte jak? Tak, že vy sami se stanete svatějšími, silnějšími a důvěryhodnějšími. Místo poukazování na ni ukažte prstem na sebe. A proste Ducha Svatého, aby ji nepřestával osvěcovat a vést správným směrem. Jeho prostřednictvím vás církev zavede na správnou cestu lásky, radosti a pokoje.

6. Kdo je Duch Svatý?

Sergio: O Duchu Svatém jsi k apoštolům hovořil často. Představuješ ho, jako kdyby byl nějakou energií, kterou všichni potřebujeme. A nejen to, mluvíš o něm, jako kdybychom bez něj nemohli žít. Nemám pravdu? Ale i stoupenci hnutí New Age mluví o energiích.

Ježíš: V Písmu svatém je Duch Svatý představován jako holubice, jako ohnivý jazyk, jako voda, olej či vítr. To jsou ale jenom symboly. Ve skutečnosti je Duch Svatý Bohem, třetí božskou osobou Nejsvětější Trojice.

Když jsem žil na zemi, dal jsem lidstvu ucelený a úplný životní program. Ti, kdo jsou ochotni podle něho žít, mohou najít pravou radost, pokoj a lásku. Ale mnoho jeho principů je natolik náročných, že k tomu, abyste podle nich mohli žít, nestačí jen lidské úsilí.

Jak může člověk milovat své nepřátele jen svým vlastním úsilím? Nebo jak se člověk může radovat, když je pronásledován pro Boží jméno? Sám to nikdo nedokáže. Proto Otec posílá Ducha Svatého. Ten se stává pro učedníka, který se rozhodne žít podle evangelia, duchovní energií.

Představte si krásný sál, který vyprojektoval výborný architekt. Návrhář ho ještě více přikrášlil a udělal z něj opravdový klenot. Elektrikář tam nainstaloval oslnivé lustry. Celý sál je hotov, ale něco v něm schází. Elektrické vedení zatím není napojeno na elektrický proud. Nestačí mít lampu, potřebujete v ní světlo.

Nestačí mít úžasné moře, musíte umět plavat. Nestačí mít krásné drahé auto, potřebujete benzín, s jehož pomocí se bude pohybovat. A to je Duch Svatý v životě křesťana.

Můžete znát evangelia nazpaměť, mít železnou vůli při jejich následování, být připravený vynaložit všechno své lidské úsilí, abyste podle nich žili… Všechno tohle je důležité, ale pořád to nestačí. Abyste se mohli pohnout, potřebujete „duchovní energii“. A touto duchovní energií je Duch Svatý.

V podstatě už řečtí církevní otcové nazývali Ducha Svatého „energií“. Všichni víme, co znamená energie. Abyste mohli chodit, nestačí mít dvě nohy. I mrtvola má dvě nohy, ale nechodí. Potřebujete v nich energii. Abyste mohli vidět, nestačí mít dvě oči. I slepý má dvě oči, ale nevidí. Vaše oči potřebují energii.

Dnes se mnozí snaží získat energii z kamenů a krystalů, například z křemene. Ale opravdu si myslíte, že vám kameny dokážou dát energii, kterou potřebujete, abyste mohli jít vpřed, čelit těžkostem, řešit problémy, snášet utrpení?

Proto jsem mluvil o Duchu Svatém s takovou naléhavostí. Bylo nutné, abych odešel, jinak by ho k vám Otec nemohl seslat.

Alice: Nikdy by mě nenapadlo, že ve svém životě potřebuju Ducha Svatého.

Ježíš: To je jediný způsob, jak vést radostný život.

7. Nikdy necítím radost

Katka: Jsem mladá a všechno mám ještě před sebou. Přesto nikdy necítím radost. Dokonce je mi často tak, že bych nejraději spáchala sebevraždu. Život pro mě nemá žádný smysl. Všichni na mě žárlí, protože jsem hezká, mladá a docela bohatá. Ale moje srdce je prázdné!

Ježíš: Z tvých slov je mi hrozně smutno. Bůh tě stvořil, abys byla šťastná. Rád bych, aby sis něco uvědomila: Reklamy vám nabízejí nejrůznější kosmetické produkty a kúry, abyste byli ještě víc atraktivní. To vám má přinést radost! A mnoho mladých lidí do této pasti skutečně padne. Myslí si, že kult těla, luxusní kosmetika a krásné šaty mohou vyvolat radost. Nakonec se ale dostanou do bodu, kdy pochopí, že v těchto věcech radost nespočívá. Je to jen dočasné potěšení.

Jiní si myslí, že mohou pravou radost najít v tanečních klubech, v alkoholu, tím, že budou zkoušet štěstí na hracích automatech, sledovat porno na internetu nebo se oddávat sexu bez závazků.

Milá Katko, sama dobře víš, o čem mluvím, protože jsi toho jako mladá dívka vyzkoušela už hodně, a přesto jsi smutná. To je důkaz, že všechny tyto „požitky“ ti mohou poskytnout jen krátkodobé potěšení, ale nemohou naplnit tvé srdce. Srdce ti mohu naplnit jenom já. Jedině já tě nikdy nezradím.

Mnoho mladých si myslí, že je zvu, aby mě následovali, protože od nich něco chci. Myslí si, že je hodlám využít. Nebuďte blázni: Chci, abyste mne následovali jenom proto, že vám toho mohu hodně dát. Já nic nepotřebuji. Jsem Bůh. To vy potřebujete mě. Ovšem chcete-li, abych vám vložil do rukou něco hezkého, musíte nejdřív otevřít dlaně, aby z nich mohlo vypadnout všechno to, co jste si nahromadili a nenaplňuje vás to. Musíte dovolit, aby z vašich rukou vypadly vaše hříchy.

Představte si chlapečka, který přijde domů a má něco schované v dlani. „Co to schováváš?“ zeptá se ho maminka. „Jeden kamarád mi dal barevné bonbónky.“ „No tak, otevři ruku a vysyp z ní ty bonbóny. Dám ti oběd a najíš se dosyta.“ Chlapeček ale nechal dlaně zavřené, protože na těch sladkostech hrozně lpěl. Žaludek mu však naplnit nedokázaly! Stejně tak nenaplní váš život různé zážitky s kamarády. Možná, že jsou pestré, na chvíli vás potěší, ale nic víc. Nepřinesou vám trvalou radost. Radost je ovocem Ducha Svatého (srov. Gal 5,22).

Svatý Augustin jednou řekl: „Nepokojné je naše srdce, dokud nespočine v tobě, Bože.“

Všem vám věřím, Katko. Vím, že jste v jádru dobří. Ale matou vás a možná i zrazují dospělí, kteří vás využívají, místo aby vám pomáhali. Můžete si však být jisti, že i kdyby vás všichni zradili, já vás nikdy nezradím. Jsem tady. Vrhněte se do oceánu lásky, kterou k vám chovám. Jen a jen to vám může dát pravou radost.