JARED DIAMOND

KOLAPS

Z angličtiny preložil

Zdeněk Urban

Ukážka z elektronickej knihy

ĎALEJ ODPORÚČAME

Jared Diamond: Osudy ľudských spoločností

Kniha ocenená Pulitzerovou cenou prináša fascinujúci pohľad na 13-tisíc rokov ľudskej histórie. Najviac bohatstva a moci majú dnes národy s euroázijským pôvodom, na opačnom konci sú Afričania či pôvodní obyvatelia oboch Amerík alebo Austrálie. Diamond analyzuje, čo spôsobilo takéto odlišné trajektórie jednotlivých spoločenstiev. Často za tým boli najmä prírodné podmienky, ktoré pomáhali, alebo brzdili krajiny v rozvoji. Mnohé súvisí s vynálezom a spracovaním železa a výrobou strelných zbraní, ako aj s používaním písma či s rozvojom cestovania a šírením choroboplodných zárodkov. Medzi ďalšie faktory patrí napríklad severo-južná orientácia Afriky, ktorá spomaľovala migráciu a do cesty kládla meniace sa klimatické pásma, ako aj zúfalý nedostatok zvierat vhodných na domestikáciu. Opačným príbehom je východo-západne orientovaná Eurázia s oveľa väčšou zásobárňou vhodných zvierat aj rastlín a klimaticky veľmi podobným pásmom, ktoré umožnilo rýchly presun vedomostí aj ľudí.

Jared Diamond: Otrasy

V knihe, ktorá nadväzuje na Osudy ľudských spoločností a Kolaps, autor vysvetľuje, akým spôsobom sa niektoré národy dokázali vyrovnať s krízami a prečo dokázali prijať selektívne zmeny. Diamond porovnáva, ako sa podarilo šiestim krajinám prekonať krízy, pričom sa oblúk jeho výkladu klenie od vynúteného otvorenia krajiny, ako to bolo v prípade Japonska, cez útok Sovietskeho zväzu proti Fínsku, krvavé puče v Čile a v Indonézii, až po spoločenské transformácie v Austrálii a v Nemecku po druhej svetovej vojne. Analyzuje, akým spôsobom jednotlivé krajiny dokázali identifikovať svoju krízovú situáciu, ako si ju dokázali uvedomiť, akým spôsobom prijímali bolestné opatrenia na ich prekonanie, ako dokázali byť voči sebe úprimné a ako sa dokázali poučiť z príkladov iných krajín. K tomu skúma aktuálnu situáciu v Spojených štátoch a širšie v celom svete zoči-voči aktuálnym hrozbám.

Jared Diamond: Kolaps

Prvé vydanie

Copyright © 2005, 2011 by Jared Diamond

Translation © Zdeněk Urban, 2023

Slovak edition © Vydavateľstvo Premedia, 2023

All rights reserved

ISBN 978-80-8242-198-2

Vytvorenie elektronickej verzie Dibuk, s. r. o., 2023

Venované Jackovi a Ann Hirschyovcom,

Jill Hirschyovej Elielovej a Johnovi Elielovi,

Joyce Hirschyovej McDowellovej,

Dickovi (1929 – 2003)

a Margy Hirschyovcom

a ich krajanom z Montany:

strážcom veľkej montanskej oblohy

Hľa, pútnik, čo sa vrátil z diaľky, vraví

nám tieto slová: Pár nôh z kameňa

bez trupu stál tam, z majestátnej hlavy

spleť trosiek v piesku púšte… Zvraštená

tvár, úzke pery, výraz despotu

sú svedectvom, že sochár vnímal správne

tie vášne – pečať mĺkvej skale dal,

svoj výsmech pýche, črty veľavravné.

A do podstavca vyryté sa skvelo:

„Som Ozymandias, všetkých kráľov kráľ.

Hľaď, mocný, zúfaj, vidiac moje dielo!“

Viac nezostalo. Vôkol ruiny

tej obrej sochy bezmedzne a smelo

sa do diaľavy tiahli piesčiny.

Ozymandias, Percy Bysshe Shelley (1817)

(Preložila Jana Kantorová-Báliková, Percy Bysshe Shelley, Filozofia lásky, Slovenský spisovateľ, Bratislava 1995)

PREHĽAD MÁP

Svet: predhistorické, historické a moderné spoločnosti 18 – 19

Súčasná Montana 47

Tichý oceán, Pitcairnove ostrovy a Veľkonočný ostrov 108 – 109

Pitcairnove ostrovy 153

Anasazijské sídla 178

Mayské sídla 202

Expanzia Vikingov 226 – 227

Súčasná Hispaniola 406

Súčasná Čína 441

Súčasná Austrália 472

Politicky problematické miesta moderného sveta;

Environmentálne problematické miesta moderného sveta 608

PROLÓG

PRÍBEH DVOCH FARIEM

Dve farmy. Kolapsy v minulosti a v súčasnosti. Stratené raje? Päťbodový rámec. Firmy a životné prostredie. Porovnávacia metóda. Zámer knihy.

Pred niekoľkými rokmi som navštívil dve mliečne farmy, Hulsovu a Gardarskú. Hoci ich delili tisíce kilometrov, nápadne sa podobali svojimi silnými stránkami i slabinami. Obom patril primát najväčšej, najlepšie prosperujúcej a technologicky najpokročilejšej farmy v danej oblasti. Navyše sa obe sústredili okolo veľkolepého, najmodernejšie vybaveného kravína, ktorý slúžil na ustajnenie i na dojenie. Tieto stavby, vnútri úhľadne rozdelené na dva protiľahlé rady státí pre zvieratá, zatieňovali všetky ostatné kravíny v oblasti. V lete sa kravy z oboch fariem pásli na žírnych pastvinách, obe farmy si dorábali koncom leta vlastné seno, aby mali v zime čím kŕmiť kravy. Množstvo letnej pastvy i sena na zimu zvyšovali zavlažovaním lúk. Podobali sa rozlohou (niekoľko štvorcových kilometrov) i veľkosťou kravínov, hoci na Hulsovej farme ustajňovali o čosi viac kráv ako na Gardarskej (200 voči 165). Majiteľov oboch fariem ľudia považovali za popredných predstaviteľov miestnej spoločnosti a obaja boli hlboko nábožensky založení. Obe farmy obklopovala nádherná prírodná scenéria, aká priťahuje turistov zďaleka; pozadie tvorili snehom pokryté horské vrcholy, odkiaľ tiekli potoky plné rýb, ktoré sa napokon vlievali do známej rieky (pod Hulsovou farmou) alebo fjordu (pod Gardarskou farmou).

Toľko o ich spoločných silných stránkach. Ich spoločnou slabinou bolo, že sa nachádzali v oblastiach, ktoré sú pre mliekarenstvo marginálne. Z ich dosť severných polôh totiž vyplýva krátke letné vegetačné obdobie pre rast trávy na pastvinách. V porovnaní s mliečnymi farmami v nižších zemepisných šírkach ani v priaznivejších rokoch nefungovali v optimálnej klíme. Obom farmám mohli ľahko uškodiť jej zmeny. Najväčšou starosťou Hulsovej farmy bolo sucho, pokým Gardarskej chlad. Obe oblasti sa navyše nachádzali ďaleko od väčších sídiel, kam by mohli predávať svoje poľnohospodárske výrobky. Voči farmám, ktoré sa nachádzali bližšie k takým populačným strediskám, ich tak znevýhodňovali dopravné náklady a riziká. Výnosy oboch fariem preto úplne záviseli od síl, ktoré ich majitelia nedokázali ovplyvniť, napríklad od premenlivosti kúpnej sily a chutí ich zákazníkov a susedov. V širšom meradle okrem toho platilo, že ekonomiky oboch krajín, v ktorých sa nachádzali farmy, stúpali alebo klesali podľa toho, či stúpalo alebo klesalo ohrozenie týchto krajín zo strany vzdialených nepriateľských spoločností.

Najviac sa však Hulsova a Gardarská farma líšia svojím dnešným štatútom. Hulsovu farmu vlastnia ako rodinný podnik piati súrodenci so svojimi manželkami či manželmi. Nachádza sa v Bitterrootskom údolí štátu Montana na západe Spojených štátov. V súčasnosti prosperuje, pričom jej domovský okres Ravalli sa nedávno honosil jedným z najvyšších prírastkov obyvateľstva zo všetkých amerických okresov. Tim, Trudy a Dan Hulsovci, ktorí patria k majiteľom farmy, ma previedli novým kravínom vybaveným najnovšou technológiou a trpezlivo mi vysvetľovali pôvaby i nestálosť mliečneho farmárstva v Montane. Kolaps Spojených štátov všeobecne a Hulsovej farmy konkrétne je v dohľadnej budúcnosti nepredstaviteľný. Gardarskú farmu, ktorá bývala sídlom nórskeho biskupa v juhozápadnom Grónsku, však ľudia opustili už pred vyše päťsto rokmi. Nórska spoločnosť v Grónsku sa úplne zrútila: tisíce obyvateľov zomreli hladom, zahynuli v občianskych nepokojoch alebo vo vojnách s nepriateľom, prípadne sa vysťahovali, až pokým tam nikto nezostal. Pevne vybudované kamenné múry kravína na Gardarskej farme i neďalekej Gardarskej katedrály síce stále stoja, takže v kravíne som mohol zrátať jednotlivé státia pre kravy, no niet tu už nijakého majiteľa, ktorý by mi porozprával o bývalých pôvaboch a nestálosti Gardaru. Na vrchole rozvoja Gardarskej farmy a celého nórskeho Grónska sa však ich úpadok zdal byť rovnako nepredstaviteľný, ako dnes úpadok Hulsovej farmy a Spojených štátov.

Na tomto mieste musím uviesť, že keď porovnávam Hulsovu a Gardarskú farmu, netvrdím, že je Hulsova farma a americká spoločnosť odsúdená k úpadku. V súčasnosti je pravdou pravý opak. Hulsova farma sa rozrastá a jej novú pokročilú technológiu preberajú susedné farmy. Spojené štáty sú zasa aktuálne najmocnejšia krajina na svete. Netvrdím ani to, že farmy alebo všeobecne spoločnosti sú náchylné na kolaps: pokým niektoré sa naozaj zrútia ako Gardar, iné prežili bez prerušenia tisícročia. Cesty na Hulsovu a Gardarskú farmu – ktoré sú od seba vzdialené tisíce kilometrov, no navštívil som ich počas jedného a toho istého leta – ma priviedli k jasnému záveru, že aj tie najbohatšie a technologicky najpokročilejšie spoločnosti dnes stoja pred rastúcimi environmentálnymi a ekonomickými problémami, ktoré by sme nemali podceňovať. Lebo mnohé naše problémy značne pripomínajú tie, ktoré podkopali existenciu Gardarskej farmy a nórskeho Grónska, a s ktorými zápasilo aj veľa ďalších minulých spoločností. Niektoré pri tom zlyhali (ako grónski Nóri), iným sa darilo (ako Japoncom a Tikopijčanom). Minulosť nám ponúka obsiahlu databázu, z ktorej sa môžeme poučiť, aby sme aj my boli úspešní (a mali nástupcov).

Nórske Grónsko zosobňuje iba jednu z mnohých minulých spoločností, ktoré sa zrútili či úplne zmizli a zanechali po sebe monumentálne zrúcaniny, aké si v básni Ozymandias predstavoval Percy B. Shelley. Kolapsom tu mám na mysli dlhodobý úbytok populácie alebo politickej, ekonomickej a spoločenskej previazanosti na rozsiahlom území. Taký jav je teda extrémnou formou miernejších druhov úpadku; posudzovanie toho, nakoľko drastický musí byť úpadok spoločnosti, aby sa dal označiť ako kolaps, je preto tak trochu náhodné. Niektoré miernejšie typy úpadku zahŕňajú zvyčajné, v konečnom dôsledku nie kľúčové výkyvy šťasteny a politické, ekonomické alebo spoločenské zmeny v danej spoločnosti; napríklad podrobenie tejto spoločnosti jej blízkym susedom, alebo jej úpadok súvisiaci s jeho vzostupom, bez toho, aby došlo ku zmenám veľkosti populácie či previazanosti celej oblasti; a napokon nahradenie alebo zvrhnutie jednej vládnucej elity druhou. Väčšina ľudí by podľa týchto kritérií považovala za obete skutočných zrútení – teda nie iba spomenutých miernejších úpadkov – nasledujúce minulé spoločnosti: v rámci dnešných Spojených štátov Anasaziov a Cahokiačanov, mayské mestá v Strednej Amerike, spoločnosti Močikov a Tíwanakov v Južnej Amerike, mykénske Grécko a minojskú Krétu v Európe, Veľké Zimbabwe v Afrike, kambodžský Angkor Wat, mestá harappskej kultúry z údolia rieky Indus v Ázii a Veľkonočný ostrov v Tichom oceáne (mapa na str. 18 – 19).

Koniec ukážky