Pôvodná kniha vyšla v španielčine v roku 1965 pod názvom

LAS APARICIONES NO SON UN MITO: El interrogante de Garabandal.

Autorské práva amerického prekladu:

© 1966 LITHO V USA

ST. MICHAEL’S GARABANDAL CENTER

FOR OUR LADY OF CARMEL, INC.

889 PALO VERDE AVE.

PASADENA, CA 91104 USA

Prvé vydanie knihy v USA v novembri 1966 preložil zo španielčiny do angličtiny A. de Bertodano. Osemnáste vydanie tejto knihy bolo v USA publikované v októbri 2000.

Vydal: © Zachej.sk, 2021

Preklad: © Pavol Petrík

Grafika: © bookwork.sk

Jazyková korektúra: PhDr. Adriana Matoľáková, PhD.

ISBN: 978-80-8211-326-9

Všetky práva vyhradené. Žiadna časť tejto publikácie sa nesmie reprodukovať v žiadnej podobe ani žiadnym spôsobom (elektronicky, mechanicky, fotokópiami ani iným spôsobom) bez súhlasu vlastníka autorských práv.

Venovanie:

mojej matke

(zomrela 8. februára 1961),

od ktorej som sa prvýkrát naučil milovať
Preblahoslavenú Pannu

Poznámka vydavateľa amerického prekladu

Názov dediny zjavení Garabandal sa stáva známym po celom svete. San Sebastian de Garabandal, aby sme ho nazvali celým menom, je malá dedinka stratená v severovýchodných horách Španielska, kde vedie sedemdesiat rodín tvrdý život. Nachádza sa asi 90 kilometrov (55 míľ) od Santanderu. Jeho polohu ukazujú len podrobné mapy. Neopatrný cestovateľ si ho môže ľahko pomýliť s letoviskom San Sebastian, ktoré leží o niečo ďalej, pozdĺž pobrežia Atlantiku, blízko francúzskych hraníc.

V tlači sa čoraz častejšie objavovali správy týkajúce sa zvláštnych udalostí, zázrakov, obrátení, ako aj posolstiev, ktoré sa pripisovali svätému archanjelovi Michalovi a Preblahoslavenej Panne Márii. O týchto udalostiach sa viedli spory, najmä v Španielsku a Francúzsku, keďže laik si len ťažko dokáže zatriediť fakty, ak nemôže vycestovať do Garabandalu a zistiť si to sám.

Pán Monroy, redaktor denníka La Verdad v meste Tangier, nakoniec vyvolal reakciu tým, že zverejnil, že vôbec neverí všetkým zjaveniam, ktoré − podľa neho − neboli ničím iným ako čistým mýtom. Zainteresovaný právnik, ktorý bol zároveň vedúcim katedry ekonómie a legislatívy na univerzite v Zaragoze, vyvrátil tieto argumenty v knihe, ktorá vyšla v Španielsku pod názvom Las apariociones no son un mito − El interrogante de Garabandal (Zjavenia nie sú mýtus – skúmanie Garabandalu).

Túto knihu teraz predstavujeme, a tým sprístupňujeme anglicky hovoriacej verejnosti celú starostlivo zhromaždenú dokumentáciu autora, ktorého profesionálne skúsenosti viac než kohokoľvek iného sú triezvym, opatrným a dôveryhodným svedectvom.

Pre ľahšiu orientáciu rozdelil autor materiál tejto knihy na malé časti očíslované od 1 do 70 − toto vydanie zachováva systém číslovania častí podľa autora.

Poznámka autora

Autor slávnostne vyhlasuje, že táto kniha bola predložená významným teológom a oficiálnym cenzorom a že boli do nej zahrnuté všetky úpravy, ktoré navrhli.

Napriek tomu sa v reakcii na platné návrhy v tejto súvislosti rozhodlo na poslednú chvíľu neuplatniť imprimatur, pretože kniha obsahuje udalosti, ktoré ešte neboli oficiálne schválené. Niektorí by mohli takéto imprimatur považovať za implicitné cirkevné uznanie nadprirodzeného pôvodu série javov, ktoré sú stále predmetom skúmania.

Autor pri náležitej poslušnosti a podrobení sa hierarchii dáva túto knihu bez podmienok do rúk cirkevnej autority, a tým vyhlasuje, že je pripravený vynechať alebo upraviť čokoľvek, čo by si táto autorita želala vynechať alebo upraviť; prijíma rozhodnutia cirkevnej autority v prospech Garabandalu alebo proti nemu, keď sa táto záležitosť privedie k záveru. Navrhuje taktiež stiahnuť túto knihu pri najmenšom návrhu na jej stiahnutie zo strany arcibiskupa diecézy, do ktorej patrí.

F. SANCHEZ-VENTURA Y PASCUAL

Poďakovanie

Chcel by som sa poďakovať za neoceniteľnú pomoc, ktorú mi pri príprave tejto knihy poskytli mnohí očití svedkovia udalostí opísaných na týchto stránkach.

Prostredníctvom nich som mohol zhromaždiť nespočetné množstvo správ, filmov, listov, fotografií, magnetofónových nahrávok a iných svedectiev všetkého druhu, ktorých množstvo slúžilo na krížovú kontrolu ich pravosti a umožnilo mi napísať krátke rozprávanie, ktoré teraz predkladám v štýle novinových správ.

Srdečne im všetkým ďakujem, najmä markíze a markízovi de Santa Maria, Dr. Gascovi a Dr. Ortizovi, donovi Placidovi Ruilobovi, donovi Alejandrovi Damiansovi, donovi Josému Mariovi Concejovi, donovi Maximovi Foerschlerovi, seňorite Carmen Cavestanyovej a seňorite Ascencion de Luis.

Súčasne s vyjadrením vďačnosti by som im chcel ponúknuť, bez toho, aby boli dotknuté moje autorské práva, akékoľvek možné zisky, ktoré môže priniesť predaj tejto knihy. Nech ich použijú, ako uznajú za vhodné, na všetky diela, ktorým sa budú teraz alebo v budúcnosti venovať, aby šírili a zverejňovali posolstvá Preblahoslavenej Panny.

Mojím jediným zámerom je nasledovať príklad, ktorý mi vždy dávali títo skvelí priatelia a pomocníci. Bol to príklad nezištnej horlivosti a nadšenia pre veľkolepú apoštolskú prácu.

F. SANCHEZ-VENTURA Y PASCUAL

Pre: Rev. Gustavo Morelos

MESTO

Drahý otec,

s ohľadom na oznámenia Svätej stolice a Jeho Excelencie biskupa zo Santanderu, ako to vyžaduje kánonické právo, dávame náš súhlas a požehnanie zverejniť v našej arcidiecéze posolstvo Preblahoslavenej Panny Márie zo San Sebastianu de Garabandal. Vo svetle Božieho zjavenia vieme, že sa od nás naliehavo požaduje, aby sme praktizovali modlitbu, obetu a oddanosť svätej Eucharistii a Preblahoslavenej Panne Márii a preukazovali synovskú poslušnosť, lásku a vernosť Kristovmu zástupcovi a svätej Cirkvi.

V tomto posolstve, ktoré sa pripisuje Preblahoslavenej Panne Márii, nenachádzame nič, čo by bolo v rozpore s vierou alebo mravmi; skôr si všímame jeho vhodné, užitočné a prospešné napomenutia na dosiahnutie večnej spásy.

Pre privilegované osoby v týchto zjaveniach bola charakteristická okamžitá synovská poslušnosť ustanoveniam Cirkvi, čo je bezpečnou známkou Božej prítomnosti, ktorú môže každý vidieť.

Svätá Cirkev ukázala svoju múdrosť vo vzťahu k týmto dôležitým udalostiam tým, že ich podrobne študovala a vykonávala pastoračnú bdelosť; nevydala nijaký druh zákazu ani odmietnutia.

Jeden z úradníkov Posvätnej kongregácie pre obranu viery, Mons. Philippi, s ktorým sa v Ríme radil sám P. Elias, predstavený karmelu z mesta Puebla, v súvislosti so zjaveniami Preblahoslavenej Panny v Garabandale uviedol, že skutočnosť, že Páter Pio, dobre známy svojimi čnosťami, vedomosťami a vernosťou Svätej stolici uznal tieto zjavenia a povzbudil štyri vizionárky, aby šírili posolstvo Preblahoslavenej Panny, bola veľkým dôkazom autenticity týchto zjavení.

dané v Jalapa de la Inmaculada 8. júla 1966

Manuel Pio López, arcibiskup z Jalapy (Mexiko)

Úvod

l. Seňor Juan Antonio Monroy nedávno vydal knihu pod názvom El Mito de las Apariciones alebo Mýtus o zjaveniach. Na obálke bola fotografia osôb zapojených do údajne zázračných udalostí v Garabandale. Kniha vyšla vo vydavateľstve Editorial Pisga v Tangere. A hneď na prvej stránke ostro vyniká definícia Ethelberta Stauffera, ktorá sa považuje za motív: „Čo je to mýtus? Mýtus,“ odpovedá, „je jazykom celého náboženstva.“

Monroy, redaktor novín La Verdad, si vzal údajné zázračné udalosti v San Sebastiane de Garabandal ako zámienku na napísanie toho, čo nie je ničím iným ako zjavným násilným útokom na zjavenia Preblahoslavenej Panny Márie. Podľa Monroya sa San Sebastian de Garabandal nelíši od Lúrd a Fatimy, ktoré považuje za barinu protirečení a šikovne nastražených pascí, ktoré kládla Cirkev, aby chytila neopatrných.

Svoju knihu napísal ľahkým rozprávačským štýlom bežného človeka, a práve ako bežný človek sa cítim povinný na to reagovať. Aj ja sa zaujímam o tému zjavení. V roku 1961 som napísal knihu s názvom Estigmatizados y Apariciones (Stigmy a zjavenia), v ktorej som sa pohrúžil do týchto nepochopiteľných udalostí v nadprirodzenom svete.¹ Monroy ani ja nie sme teológovia a pravdepodobne nám obom chýbajú dostatočné základy, aby sme sa odborne zaoberali záležitosťami tohto druhu. Táto téma nás však oboch zaujíma a obaja sme si ju aj preštudovali, a potom sme podnikli odvážny krok, a zverejnili výsledky svojich skúmaní. Ale medzi nami je jeden zásadný rozdiel. Monroy (ako hovorí) verí iba v Boha a v Bibliu. Autor tejto knihy sa cíti šťastný, že verí aj vo všetko ostatné. Ako praktizujúci katolík prijímam všetky rozhodnutia Cirkvi s úprimnou a pokornou vierou. Preto som ešte predtým, ako som študoval túto tému, pevne veril v apoštolát Preblahoslavenej Panny prostredníctvom jej zjavení a odkedy som ich začal skúmať, moja viera sa posilnila a moje nadšenie rástlo. Pevne verím v Pannu Máriu z Paríža a La Salette, v Lurdy a Fatimu. A po tom, čo som tam videl a zažil, verím, že v San Sebastiane de Garabandal sa udiali a stále dejú javy, ktoré nemajú prirodzené vysvetlenie.

Keďže Monroy si vzal Garabandal ako zámienku na útok na Katolícku cirkev, vezmem podobne obranu Cirkvi ako dostatočný dôvod na vydanie jednoduchého rozprávania pozorovateľa udalostí, ktoré sa udiali a stále dejú v tejto malej kantábrijskej dedinke. Udalosti z Garabandalu totiž nevyprchali ako zvlhnutý ohňostroj, ako by si to niektorí chceli myslieť. Vôbec nie. Garabandal je podľa mňa veľmi živý. Príbeh je čoraz vzrušujúcejší s prísľubom verejného zázraku, ktorý bude oznámený vopred, keď príde čas. Ak udalosti, o ktorých sa tu hovorí, nie sú spôsobené nadprirodzenými príčinami, potom bude tento prísľub vyvrátením Garabandalu. Keby ich proroctvá neboli nepochybne pravdivé, prečo by tieto dievčatká takto prorokovali, čo by len z dlhodobého hľadiska slúžilo na prezradenie celej komédie?

2. V úvodných kapitolách tejto knihy mám v úmysle odpovedať na Monroyove útoky na Cirkev a zjavenia, ktoré boli oficiálne schválené cirkevnými autoritami. V druhej časti poskytnem čitateľovi krátke prerozprávanie udalostí v Garabandale (hoci vo všetkých prípadoch s výhradami, ktoré sú nevyhnutné, keďže hovoríme o nevysvetliteľných udalostiach, ktoré Cirkev ešte neschválila).

Druhá časť bude predložená cirkevným cenzorom, rovnako ako moja predchádzajúca kniha Estigmatizados y Apariciones, ktorá bola schválená. To však neznamená, že schválenie mojej knihy cenzormi je uznaním nadprirodzených príčin týchto javov, ktoré sa musia naďalej podrobne skúmať. Ak teda používam výrazy ako zjavenie, extáza, vytrženie, Preblahoslavená Panna atď., treba ich chápať len vo vzťahu k tomu, čo hovoria a počujú očití svedkovia, a čitateľ by ich nemal považovať za tvrdenie dokázanej skutočnosti.

Ale vo svetle Monroyových bezohľadných útokov ma svedomie pobáda k tomu, aby som proti jeho tvrdeniam vystúpil s jednoduchým a čo najobjektívnejším, spravodlivým prerozprávaním, pričom treba mať na pamäti, že za určitých okolností môže byť vynechanie rovnako zavádzajúce ako priame klamstvo...

Ofenzívna taktika

3. Monroy začína svoju knihu takto: „Vždy som chcel hovoriť o protirečeniach každého druhu, ktoré som pozoroval pri zjaveniach v Lurdoch a Fatime v súvislosti s knihami, ktoré som si prečítal. Tak som sa rozhodol využiť príležitosť, ktorú mi ponúkli tieto štyri malé španielske dievčatá, ktoré sa dostali na medzinárodné titulky zo svojej takmer neznámej horskej dediny v provincii Santander.“

Tak sa začína El Mito de las Apariciones. Autor ho rozdeľuje na dve časti; prvá sa venuje opisu udalostí v San Sebastiane de Garabandal, ktorý sa takmer vôbec nedrží faktov, ale robí všetko pre to, aby sa všetkému vysmieval; druhá časť je pokusom umiestniť ďalšie prípady zjavení na rovnakú úroveň ako Garabandal, hlavným cieľom sú Lurdy a Fatima. Celý manéver je bolestne zrejmý. Keď presvedčí čitateľa o nepravosti zjavení v Garabandale, ktoré ešte Cirkev neschválila, je jednoduchšie spochybniť pravosť aj v prípade iných zjavení rovnakého druhu, a to aj napriek záruke, ktorú úprimnému katolíkovi poskytuje v takýchto prípadoch cirkevné schválenie. Keď sa takto otrasú základy viery čitateľa v udalosti, ktoré Cirkev uznáva za pravdivé, chce sa zdiskreditovať aj samotná Cirkev. Monroy použil jazyk, o ktorom sám vo svojom predslove pripúšťa, že je „odvážny, tvrdý alebo dokonca násilný“. Tvrdí, že sa tomu nedalo vyhnúť. „Je to prirodzená reakcia človeka, ktorý žil s absolútnym klamstvom, ktoré teraz zavrhuje. Nejde o to, že si vybral tvrdý jazyk, aby bol útočný. Je to vzbura úprimného mysliteľa proti náboženskému odklonu, proti kolektívnej samovražde más v šikovných rukách nepriateľa. Je to spravodlivé rozhorčenie duše trpiacej nad falošnými duchovnými pastiermi, ktorí vedú stádo do záhuby.“2

Anjeli sú oslobodení...

4. Pozrime sa na protirečenia, ktoré spomenul Monroy a na ktorých zakladá svoje argumenty, aby objasnil podvod spojený so zjaveniami v Lurdoch a Fatime, ktorý je „taký jasný ako denné svetlo“.

Začína útokom na skutočnosť, že vizionári vo Fatime, rovnako ako tí v Garabandale, videli Preblahoslavenú Pannu, občas anjela, ba dokonca aj Ježiška a svätého Jozefa. To je na Monroya príliš. Akokoľvek sa snaží, nemôže nájsť vierohodné vysvetlenie, čo ani neprekvapuje, lebo z racionálneho hľadiska to nie je ľahké pochopiť. Skutočne to považujeme za zázračné práve preto, lebo to nie je logicky prirodzené. Monroy však dáva svoje požehnanie anjelom. „Čo sa týka anjelov, nemáme žiadne námietky,“ hovorí. „Pokiaľ ide o anjelov, môžu sa ľudským bytostiam zjaviť, ak to Boh dá, lebo poznáme podobné prípady z minulosti, o ktorých máme dôkazy v Biblii. To neznamená, že pripúšťame, že sa zjavili v Garabandale, Lurdoch alebo Fatime. Opakujeme, že sa môžu zjaviť, ak to Boh uzná za vhodné. Sú to nebeské bytosti. Nenarodili sa, a preto nezomreli; na zemi nie je telo anjela.“³ Dá sa preto vyvodiť, že sa môžu zjaviť, „pretože nezomreli“.

Monroy berie Sväté písmo absolútne doslova, a keďže Biblia obsahuje 273 prípadov (citujem jeho čísla) zjavení anjelov, o tejto veci nepochybuje. Na druhej strane však tvrdí, že po vtelení Ježiša Krista a zostúpení Ducha Svätého na Turíce „sa služba anjelov skončila“. Podľa Monroya od toho okamihu Boh nemohol použiť, akokoľvek by to chcel, viac ako dva spôsoby presviedčania ľudstva: Ducha Svätého a Sväté písmo.⁴

Vo svetle svojho odvolávania sa na racionálny a zrozumiteľný prístup k celej záležitosti by sa jeho prípad nejavil ako nevyvrátiteľný. Ale končí sa víťazným rozkvetom. „Keď Boh pred takmer dvetisíc rokmi povedal svoje posledné slovo ľudstvu na gréckom ostrove Patmos, nemôže strácať čas v tomto našom búrlivom veku, aby nám poslal z neba anjelov.“ A je o to zarážajúcejšie a nemysliteľné, že by ich mal posielať „k nevinným deťom, ktoré nemajú žiadne konkrétne využitie“.⁵

Podľa Monroyovho názoru zjavenia anjelov sú prekvapivé, zjavne nemožné a veľmi absurdné. Napriek tomu pripúšťa, že sú uskutočniteľné. Za žiadnych okolností však nepripustí možnosť zjavení Ježiška, Preblahoslavenej Panny alebo svätého Jozefa. Pozrime sa prečo.

„Aké telo má Ježiš v nebi? Telo muža alebo dieťaťa?“ pýta sa. „Jeho telo, ako ho po vzkriesení videli sväté ženy, bolo telom muža. Hlas, ktorý zhodil svätého Pavla zo sedla a vyčítal mu jeho prenasledovanie, bol hlas Krista − muža. V trinástom storočí Raimyndo Lull tvrdil, že mal zjavenie Ježiša Krista, a videl ho ako muža. V decembri 1954 pápež Pius XII. povedal svetu, že sa mu zjavil Ježiš, a opäť to bolo zjavenie muža. Ako to, že ho vo Fatime videli vo forme dieťaťa? Mení Kristus v nebi telá tak ako my košele?“⁶ A po tom, ako vysvetlil svoje názory týmto uštipačným a neúctivým tónom, dodáva: „Ak chce, tak, samozrejme, môže. Ale... kvôli čomu?“

Pokiaľ tomu dobre rozumiem, je to práve Monroy, kto tu naráža na protirečenia. Po tom, ako nás ubezpečil, že vo zjaveniach sa môžu zjaviť iba anjeli, presadzuje realitu celého radu zjavení nášho Pána, aby vyvrátil zjavenia Ježiška.

Vysvetlenie tohto javu podáva dominikánsky učenec otec Antonio Royo Marin, špecialista na zjavenia a − ako tvrdí Monroy, hoci sami nemáme dôkazy, ktoré by to podporovali − verný zástanca udalostí v San Sebastiane de Garabandal. Samotný Monroy cituje otca Roya Marina takto: „V takej alebo onakej forme absolútne všetko, čo existuje, môže byť predmetom nadprirodzeného zjavenia; Boh, Ježiš Kristus, Preblahoslavená Panna, anjeli, svätí, duše v očistci, diabli, živé bytosti a dokonca aj neživé predmety.“ To je na Monroya príliš a dôvod je príliš jasný. „Týmto tvrdeniam,“ kontruje, „chýba biblický základ.“ Napriek tomu existuje jedno zjavenie, ktoré často citujú špiritisti. Ide o ojedinelý prípad, ktorý nepripúšťa nijaký argument, pretože je citovaný zo Svätého písma. Monroy nás odkazuje na „28. kapitolu Prvej knihy Samuelovej, kde sa prorok zjavuje kráľovi Saulovi. Niet pochýb o tom, že videním bol skutočne Samuel a nie satanská pasca, ako sa niektorí pokúšali naznačiť. Ale toto zjavenie nám nič nehovorí, pretože bolo úplne negatívne.“⁷

Monroy sa chystá dokázať, že išlo o negatívne zjavenie. „Po prvé,“ pokračuje, „veštkyňa i kráľ Saul si boli vedomí toho, že tým, že vzývali Samuelovho ducha, porušovali Božie zákony. Po druhé, Saul sa neradil s mŕtvym mužom, aby získal priazeň od Boha, ale pretože vedel, že nie je v jeho milosti, ale v rukách diabla. Po tretie, pretože mu Samuel nepovedal, čo chcel vedieť, Saulovi toto zjavenie neprospelo. Po štvrté, naopak, Samuel informoval kráľa, že na druhý deň zomrie za to, že sa dopustil ťažkého hriechu, keď sa radil s mŕtvymi. A po piate, Samuel sa sťažoval na Saula, že ho vyrušil z nebeského odpočinku.“⁸

„Toto je jediný prípad v celej Biblii,“ uzatvára autor, „kde sa hovorí o tom, že sa mŕtvy muž zjavil živej bytosti. A ako hovorí Dr. Pache, Boh dovolil, aby nám tento jedinečný zázrak ukázal tragické následky takýchto zjavení.“

Inými slovami, keď nevinné dievčatko tvrdí, že videlo Pannu Máriu, a tak sa mu darí prilákať veľké davy ľudí napriek tomu, že je úplne nevzdelané a nemá zvláštne schopnosti alebo moc, aby predviedlo frašku; keď sľúbi zázrak šesť mesiacov vopred ako vo Fatime, dokonca predpovedá presný dátum a hodinu, aby všetci uverili; keď sa v stanovenom čase zhromaždí viac ako sedemdesiattisíc ľudí − mnohí chcú zosmiešniť neúspech proroctva − a sú svedkami tanca slnka, ktorý vyvoláva zimomriavky, a všetkých ostatných sprievodných javov; keď ďalšie mladé dievča bozkáva zem a zoškrabúva pôdu, aby poslúchlo podivné príkazy Zjavenia, a z miesta vyrazí prameň ako v Lurdoch. Vzdoruje všetkým suchám a lieči telá a duše stoviek nevyliečiteľne chorých ľudí a podobne... Ak sa také veci stanú a dajú sa ľahko dokázať, pretože ide o nedávne udalosti, nedajú dôveryhodnosť existencii zázraku, pretože náš rozum ich nedokáže vysvetliť. Pričom na druhej strane to, čo je dosť pravdepodobné a ľahko uveriteľné, pretože je to v Biblii, je zázrak človeka, ktorý zomrel pred viac ako dvetisíc rokmi. Ožil, keď ho krátko potom privolala živá bytosť, ktorej duša padla do rúk diabla. Akú zvláštnu silu na presvedčenie má Biblia nad pánom Monroyom!

Jeho postoj je tu však taký, že jednoduchá logika ho hneď vyvracia. Ak po preštudovaní každého prípadu Monroy neverí zjaveniam vo Fatime alebo v Lurdoch, ktoré sú časovo blízke našej dobe a sú ľahko zistiteľné, potom, logicky, je ešte menej pravdepodobné, že uverí v zjavenie kráľa Saula o Samuelovi, hoci to môže vo svojej knihe tvrdiť. A ja to hovorím len preto, lebo si myslím, že pán Monroy je schopný normálnych, rozumných myšlienok.

„Mýtus“ nanebovzatia

5. Pozrime sa, čo hovorí o svätom Jozefovi a našej Preblahoslavenej Matke.

„Tradícia nám hovorí, že svätý Jozef zomrel v Jeruzaleme a Preblahoslavená Panna v Efeze. Podľa Katolíckej cirkvi Panna vystúpila s telom i dušou do neba bezprostredne po svojej smrti. Biblia sa však o tomto predpoklade vôbec nezmieňuje...“⁹ Odtiaľ teda usudzuje, že ide iba o výmysel zo strany Katolíckej cirkvi inšpirovaný istým pohanským obradom s lampášmi a sviečkami, ktorý praktizujú Číňania „na počesť matky, ktorú zachránil jej syn z moci smrti a hrobu“. Tento obrad sa v Číne konal odnepamäti.

Monroy je toho názoru, že nanebovzatie našej Preblahoslavenej Matky do neba je výmysel. „Mária a Jozef zomreli, rovnako ako musia zomrieť všetci ostatní, ktorí sa narodia. Za prítomnosti mnohých svedkov bola Mária zabalzamovaná a pochovaná. A nikto neopustí hrob, pokiaľ mu to neprikáže Kristus.“ Objasňuje ešte ďalej. „Telá týchto dvoch svätcov boli uložené do hrobiek, aby čakali na slávny deň zmŕtvychvstania, keď za fanfár Božích nebeských trúb Pán Ježiš zostúpi z neba a tí, ktorí zomreli v Kristovi, vstanú znova z mŕtvych. Medzi mŕtvymi budú Mária a Jozef, ktorí sa, samozrejme, teraz tešia z Božej prítomnosti na tom mieste blaženosti, ktoré Biblia na jednom mieste nazýva rajom a na inom mieste Abrahámovým lonom.“¹⁰ A potom, po tomto odhalení človeka, ktorý je vďaka svojej profesii redaktora La Verdad plne informovaný o všetkom, čo sa deje, si kresťanský čitateľ s úľavou povzdychne a zamrmle: „No, rád to počujem!“

Monroy vo svojej knihe na strane 40 uvádza ďalšie podrobnosti o ťažkostiach, s ktorými sa stretávajú duše zosnulých pri komunikácii so svetom živých. Kapitolu končí takto: „Mŕtvi nemajú prostriedky na komunikáciu so živými. Panna Mária zomrela. Svätý Jozef zomrel. Obaja sú mŕtvi. A katolícki teológovia nám hovoria, že mŕtvi sa nemôžu vrátiť na tento svet. A keďže sem nemôžu prísť, deti v San Sebastiane de Garabandal, v Lurdoch a vo Fatime nevideli Pannu ani svätého Jozefa, hoci si to môžu myslieť. Boli to podvody diabla, ako budeme mať príležitosť v pravý čas dokázať, a Katolícka cirkev slúžila a stále slúži ako nástroj na šírenie tohto klamstva.“¹¹

Koniec ukážky