Fantázia 2009

Antológia fantastických poviedok

Finálové a ďalšie vybrané poviedky z literárnej súťaže

Cena Fantázie 2009

Súťaž organizuje časopis Fantázia.

Vydanie zborníka podporila sieť kníhkupectiev Brloh.

Partneri: Kultura.sme.sk, Incheba, a.s., OZ Mastodont

Elektronická kniha

Fantázia 2009

Antológia fantastických poviedok

Zostavil: Ivan Pullman

Copyright © Fantázia

Publisher © Mgr. Ivan Aľakša – FANTÁZIA, 2009

Cover design & illustrations © Juraj Mandel, www.mandel.sk

Všetky práva vyhradené

ISBN 978-80-969236-4-9

Ivan Aľakša

Siedmy ročník
s novinkami

V siedmom ročníku literárnej súťaže Cena Fantázie sa nám trochu potemnilo, alebo „zhororovatelo.“ Človek by povedal, že je to tým, že v tomto roku sme „do závesu“ pribrali aj hororovo zameranú Cenu Béla (pomenovanú podľa herca Belu Lugoshiho), ale autori, ktorí nám do súťaže prispeli a sú vo finále, sa dušujú, že to tým nebolo. Že to tak jednoducho prišlo. Tak to bude asi tou magickou sedmičkou. A tá možno zapríčinila, že sa objavili aj (čitateľné) príbehy s detektívnou zápletkou. „Konečne,“ povedal by agent Bond, James Bond, ktorý mal číslo sedem vo svojom kódovom označení.

Tento rok prišlo do súťaže 69 poviedok, z toho jedna bola vyradená, keďže v prvom kole je podmienkou súťaže anonymita autora. To sa však nedá dodržať, keď poviedka súťažila (a úspešne) už v inej slovenskej literárnej súťaži. Maximálny rozsah zaslaných textov kontrolujeme už po prijatí poviedky v pošte a prípadné prekročenie počtu znakov sa snažíme doriešiť s autorom ešte pred uzávierkou tak, aby porota dostala poviedku, spĺňajúcu technické kritériá súťaže. Samozrejme, na to musíme poznať autora textu a aj preto v zalepenej obálke a rovnako v e-maili s poviedkou treba uvádzať kontakty. Tieto údaje porota nedostáva, tá hodnotí iba anonymné texty, nevediac, kto je ich autor, administrátor súťaže však kontaktné údaje potrebuje.

Porota v tomto ročníku Ceny Fantázie bola exkluzívna. Po troch rokoch sa „vrátil“ literárny publicista Dado Nagy, pridal sa aj spisovateľ a publicista Dušan Taragel, za mediálneho partnera, portál Kultura.sme.sk, poviedky v súťaži hodnotila Katarína Mrázková, z pomedzi minuloročných finalistov do porotcovského kresla zasadol Michal Spáda a tradične päticu uzatvára editor zborníkov Ivan Pullman, reprezentujúci časopis Fantázia. Michal Spáda zároveň koordinoval porotu občianskeho združenia Mastodont, ktoré vyhlasovalo pridruženú cenu Béla, zameranú na hororové poviedky. Víťaznú poviedku Ceny Bibliotéky, ktorú venuje organizátor knižného veľtrhu, akciová spoločnosť Incheba, vyberala manažérka veľtrhu Anna Mydlová. Bodové hodnotenia porotcov v prvom kole Ceny Fantázie nájdete v tabuľke na 8. strane zborníka. Porota udeľovala body v rozsahu 0-10 a finálová pätica poviedok vznikla jednoduchým zrátaním pridelených bodov a určením 5 poviedok s najväčším počtom bodov.

Druhé kolo súťaže sa uskutočnilo v spolupráci s mediálnym partnerom, internetovým portálom Kultura.sme.sk. Tu boli publikované finálové poviedky (už neanonymne) a hlasovať za najlepšiu z nich mohli samotní čitatelia. Konečné poradie súťaže je teda výsledkom hlasovania stoviek čitateľov Kultura.sme.sk, pričom piati z nich dostali za svoj hlas od Fantázie knižku. A tak sa stalo, že napriek veľkému nepomeru 4:1 v zastúpení mužov a žien si nakoniec Cenu Fantázie prevzala jediná zástupkyňa ženského pohlavia a dokonca autorka, ktorá už jednu víťaznú sošku Ceny Fantázie (z roku 2007) doma má.

Novinkou v aktuálnom ročníku súťaže Cena Fantázie je to, že aj vy, čitatelia fantastickej literatúry, môžete podporiť finalistov súťaže a slovenských autorov. Pritom nemusíte dávať žiadne peniaze navyše do nejakej špeciálnej pokladničky, či na bankové konto, ani posielať drahé sms-ky. Stačí si knihu, ktorú by ste si aj tak kúpili a je to sci-fi, fantasy alebo horor, zakúpiť v sieti kníhkupectiev Brloh (www.brloh.sk). Z každej knihy, ktorá je v Brlohoch v priebehu roka predaná, putuje automaticky 1 Cent na literárnu súťaž Cena Fantázie a na konci, pri vyhlásení výsledkov, daruje sieť Brloh ešte raz rovnakú sumu z vlastného vrecka. V konečnom dôsledku sa tak za každú predanú knihu v priebehu roka dva Centy dostanú slovenským autorom v súťaži Cena Fantázie. Za uplynulý rok ste v Brlohoch nakúpili 37 tisíc kníh, čo znamená, že sa takto vyzbieralo spolu 740 € (skoro 22 300 Sk). Vďaka tomu sme mohli zdvojnásobiť výhry pre finalistov súťaže a zároveň bol takto podporený zborník, ktorý držíte v rukách. Rovnako to bude aj v nasledujúcom roku, takže neváhajte, ak vám záleží na slovenskej fantastike a chcete aj takto nepriamo podporiť domácich autorov, fantastickú literatúru si nakupujte v sieti kníhkupectiev Brloh.

Želám vám príjemné čítanie poviedok z literárnej súťaže Cena Fantázie 2009 a držím palce tým, ktorí sa rozhodnú zúčastniť nasledujúceho ročníka – všetky inštrukcie k Cene Fantázie 2010 nájdete na konci tohto zborníka.

Partneri Ceny Fantázie 2009:

Cena Fantázie 2009 – výsledky 1. kola |
| Hodnotenie poroty |
Číslo | Názov | Autor | Dado Nagy | Katarína Mrázková | Michal Spáda | Dušan Taragel | Ivan Pullman | SUM | Umiestnenie po 1. kole
01 | Neverte výťahu | Lukáš Majerský | 6 | 4 | 4 | 5 | 0 | 19 | 45.
02 | Dokonalá bytosť | Viktoria Laurent Skrabalova | 6 | 6 | 5 | 6 | 4 | 27 | 20.
03 | Rattus | Michal Jedinák | 7 | 9 | 9 | 6 | 9 | 40 | 1.
04 | V tomto dome straším ja | Michal Jedinák | 8 | 6 | 8 | 6 | 8 | 36 | 5.
05 | Bigbiťáci z Karlsdorfu | Martin Pener | 3 | 0 | 6 | 0 | 5 | 14 | 58.
06 | Samota | Jozef Karika | 10 | 5 | 9 | 6 | 10 | 40 | 1.
07 | Asam | Milan Kožúrik | 6 | 5 | 5 | 5 | 5 | 26 | 24.
08 | Trojhlavý drak | Brynn Absolon | 4 | 9 | 5 | 7 | 6 | 31 | 10.
09 | Hra na život | Ivana Lacková | 6 | 4 | 4 | 5 | 4 | 23 | 32.
10 | Invázia | Martin Pitorák | 9 | 5 | 6 | 7 | 6 | 33 | 7.
11 | Na krídlach draka | Peter Mišove | 1 | 3 | 2 | 3 | 2 | 11 | 66.
12 | Draci neplačú | Martina Ivaničová | 7 | 5 | 5 | 6 | 4 | 27 | 20.
13 | Odťali mi hlavu | Anna Kiliánová | 6 | 4 | 5 | 6 | 5 | 26 | 24.
14 | Malinche | Jozef Hvišč ml. | 6 | 3 | 4 | 4 | 4 | 21 | 40.
15 | O podivnej udalosti v jednom lese | Marian Kubicsko | 7 | 5 | 5 | 5 | 3 | 25 | 27.
16 | Bdelí | Katarína Varsiková | 5 | 6 | 5 | 6 | 3 | 25 | 27.
17 | Škriatkovia | Marian Kubicsko | 7 | 5 | 5 | 5 | 5 | 27 | 20.
18 | Svet pod kladivom | Miloš Ferko | 3 | 3 | 5 | 5 | 3 | 19 | 45.
19 | Hladný tovar | Lucia Droppová | 9 | 6 | 8 | 6 | 8 | 37 | 4.
20 | Lev v lese | Richard Pupala | 6 | 4 | 4 | 5 | 3 | 22 | 37.
21 | Kam sa deportujú mimozemšťania | Miloš Ferko | 6 | 3 | 9 | 5 | 8 | 31 | 10.
22 | Je čas... | Emília Molčániová | 5 | 4 | 2 | 3 | 2 | 16 | 53.
23 | Krv | Monika Šošovičková | 5 | 4 | 4 | 4 | 5 | 22 | 37.
24 | Lesný strach | Jozef Karika | 8 | 3 | 7 | 6 | 7 | 31 | 10.
25 | Shelby | Adela Červencová | 3 | 2 | 6 | 3 | 5 | 19 | 45.
26 | Medzihviezdny všemocný | Marek Slabej | 6 | 5 | 7 | 7 | 6 | 31 | 10.
27 | Na chvíľu zhmotnené šialenstvo | Ivan Kučera | 8 | 5 | 2 | 10 | 2 | 27 | 20.
28 | Klenot katedrál | Martin K. Strobus | 8 | 9 | 4 | 7 | 5 | 33 | 7.
29 | Bosorky hôr Faltranských | Ľuboš Bebčák | 7 | 5 | 5 | 3 | 3 | 23 | 32.
30 | Anna – dievča s nechutným koláčom | Eva Lalkovičová | 5 | 3 | 5 | 4 | 6 | 23 | 32.
31 | Strata | Peter Frišo | 2 | 2 | 6 | 4 | 3 | 17 | 51.
32 | Hromodecko | Čokomilka | 2 | 1 | 3 | 3 | 4 | 13 | 60.
33 | Cesta | Monika Sjekelová | 7 | 2 | 4 | 4 | 3 | 20 | 42.
34 | Deborina pieseň | Dávid R.H. GAMYOU | 5 | 3 | 3 | 4 | 4 | 19 | 45.
35 | Demokracia | Jana Jantová | 3 | 2 | 3 | 3 | 2 | 13 | 60.
36 | Svet v kaluži | Lukáš Počatko | / | / | / | / | / | / | /
37 | Kruh démonov | Diana Laslopová | 4 | 6 | 2 | 5 | 5 | 22 | 37.
38 | Ihrisko problémov | Terézia Turčanová | 9 | 0 | 3 | 3 | 4 | 19 | 45.
39 | Vlak | Barbara Brišová | 1 | 5 | 5 | 6 | 6 | 23 | 32.
40 | Strážca | Miroslav Repaský | 6 | 4 | 4 | 7 | 4 | 25 | 27.
41 | Sám na strašiaka | Peter Kopec | 4 | 0 | 3 | 3 | 2 | 12 | 64.
42 | Strach | Matúš Mikšík | 5 | 0 | 3 | 4 | 3 | 15 | 57.
43 | Odpad | Martin Kochlica | 7 | 7 | 4 | 5 | 5 | 28 | 16.
44 | Čierna rozprávka | Marek Grajciar | 9 | 8 | 5 | 5 | 3 | 30 | 14.
45 | Démon | Martin Hatala | 7 | 7 | 5 | 6 | 3 | 28 | 16.
46 | Možno zajtra | Diana Majerová | 7 | 8 | 5 | 5 | 3 | 28 | 16.
47 | Čierny oheň | Ján Švihra | 5 | 5 | 3 | 3 | 3 | 19 | 45.
48 | Lavender | Anna Robertová – Michalová | 7 | 6 | 4 | 4 | 5 | 26 | 24.
49 | Legenda | Anna Robertová – Michalová | 2 | 4 | 3 | 3 | 4 | 16 | 53.
50 | Nevesta z mŕtveho sna | Mária Roštecká | 4 | 5 | 4 | 5 | 3 | 21 | 40.
51 | Cruor Arboris | Mariana Záhorová | 7 | 2 | 4 | 4 | 3 | 20 | 42.
52 | Predurčené? | Veronika Soláriková | 2 | 0 | 3 | 4 | 4 | 13 | 60.
53 | Nevermore | Michaela Smidová | 2 | 2 | 2 | 4 | 4 | 14 | 58.
54 | Vec viery | Michal Čerňanský | 8 | 5 | 4 | 4 | 2 | 23 | 32.
55 | Zrkadlo osudu | Lucia Baničiarová | 5 | 2 | 2 | 4 | 3 | 16 | 53.
56 | Dlhé novembrové noci | Kristína Antálková | 8 | 0 | 6 | 7 | 4 | 25 | 27.
57 | Dedičstvo | Beata Tomash | 7 | 9 | 6 | 7 | 5 | 34 | 6.
58 | 010609 | Marek Popik | 3 | 1 | 3 | 6 | 4 | 17 | 51.
59 | Panoptikum | Adam Valenčík | 3 | 3 | 4 | 5 | 5 | 20 | 42.
60 | JUMP | Daniela Mrvová | 3 | 0 | 2 | 5 | 2 | 12 | 64.
61 | O Igorovom živote a smrti | Katarína Červenáková | 7 | 6 | 3 | 9 | 4 | 29 | 15.
62 | Kráľova záhrada | Zdeno Mikláš | 5 | 4 | 4 | 6 | 5 | 24 | 31.
63 | Ničiteľ škodcov | Tomáš Straňák | 9 | 10 | 5 | 10 | 4 | 38 | 3.
64 | Rasten | Martin Lutonský | 7 | 8 | 4 | 8 | 5 | 32 | 9.
65 | Z ľadu | Zuska Stožická | 5 | 5 | 5 | 8 | 5 | 28 | 16.
66 | Kľúčový okamih | Iveta Bobeková | 0 | 0 | 5 | 4 | 7 | 16 | 53.
67 | Začiatok konca | Rastislav Konkuš | 2 | 1 | 3 | 0 | 1 | 7 | 67.
68 | Nový začiatok | Natália Tokárová | 3 | 3 | 2 | 3 | 2 | 13 | 60.
69 | Čas mužov v kozmu | Zdenko Schreiber | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 68.

Neobodované poviedky nesplnili podľa názoru najmenej troch porotcov kritériá súťaže a boli zo súťaže vyradené.

Cena Fantázie 2009:

1. miesto: Lucia Droppová: Hladný tovar

/Cena Fantázie a 100,- € + 100,- € od Brlohu/

2. miesto: Tomáš Straňák: Ničiteľ škodcov

/65,- € + 65,- € od Brlohu/

3. miesto: Jozef Karika: Samota

/35,- € + 35,- € od Brlohu/

4. miesto: Michal Jedinák: Rattus

5. miesto: Michal Jedinák: V tomto dome straším ja

Cena Bibliotéky 2009:

Cena Bibliotéky: Michal Jedinák: Rattus

/Cena Bibliotéky a 33,– €/

Cena Béla 2009:

1. miesto: Jozef Karika: Samota

2. miesto: Michal Jedinák: Rattus

3. miesto: Michal Jedinák: V tomto dome straším ja

4. miesto: Lucia Droppová: Hladný tovar

Výsledky boli vyhlásené na 17. medzinárodnom knižnom veľtrhu Bibliotéka dňa 7. 11. 2009 v Bratislave.

Brynn Absolon

Trojhlavý drak

Autor osebe:

Sliterárnou tvorbou som začala vprvej triede základnej školy. Mojím prvým úspechom bolo druhé miesto vliterárnej súťaži Slovo Detí (1997).

Venujem sa najmä fantasy, vmenšej miere sci-fi apoézii. Moje poviedky sa vpominulých rokoch vyskytli vzborníkoch Ceny Fantázie (hoci dofinále sa zatiaľ žiadna neprebojovala), prevažne však píšem poanglicky adozásuvky, čo by som chcela vnajbližších rokoch prekonať.

(Brynn Absolon)

My opoviedke:

Klasický, priam rozprávkový príbeh. Máme vňom draka, rytierov, odhodlaných nazáchranu unesenej osoby, iskúpeho kráľa. Ale nie všetko je tak, ako sa zdá.

Vskutku jedinečný príbeh, ktorý napôdu slovenskej fantastiky prináša dosiaľ záhadne tabuizovanú tému. Téma je navyše netypická pre ženské autorky. Tento príbeh určite stojí zapozornosť, ale nepomýľte sa aprečítajte si ho skôr, ako sa sním rozhodnete uspať svoje deti.

(Ivan Pullman)

„Adam!“
Kendrick sa strhol apohľadom hľadal ženu, ktorá kričala. Dav bol riedky azkonského chrbta bolo vidieť všetkých naulici. Volajúca žena, sedliačka včepci, sdeckom nachrbte advoma ďalšími, ktoré viedla zaruky, hľadela kamsi takmer opačným smerom.

Spotená ruka ho chytila zazápästie aKendrick sa prudko otočil nadruhú stranu.

„Každý druhý chlapec vmeste sa volá Adam. Nikto ma nespozná.“ Jeho spoločník sedel vsedle nahnutý, aby dočiahol, súsmevom naperách, no obavami vočiach. „Kráľ Adam Ôsmy,“ povedal avoľnou rukou ukázal nabalkón honosnej budovy nahlavnom námestí priamo pred nimi.

Žlté, smútočné zástavy viseli zvysokých, presklených okien. Pred budovou stála uniformovaná stráž, rad mužov vbielej amodrej, všetci urastení, rovní, nehybní. Námestie – improvizované hľadisko – sa zatiaľ správalo disciplinovane. Hore nabalkóne dorozprával naparfumovaný poskok adopopredia vystúpila dvojica: hermelínom obalený muž vstrednom veku slysinou apivným bruškom ažena otrošku mladšia, štíhla, vbohatých šatách.

„Obyvatelia Glamordonu,“ kráľ Adam Ôsmy prehovoril, „nešťastie postihlo kráľovský rod anašu krajinu. Môjho jediného syna anásledníka trónu uniesol drak.“

Davom sa prevalila vlna neveriaceho smiechu auštipačných poznámok zúst tých, ktorí novinu ešte nepočuli, alebo jej neverili. Stráže pod palácom sa pohli, zastrašili najbližšie publikom, ktoré zmĺklo.

Obďaleč sa hlúčik hromotĺkov vybral naodchod. Jediná žena medzi nimi, sramenami ako mäsiar, hundrala popod nos: „Synček vzal korunovačné klenoty azdúchol, dajte namňa.“

„Nezmysel,“ odpovedal jej jeden zjej spoločníkov. „Princ je príliš padavka nato, aby čokoľvek potiahol. Možno tak koňa aaj ten bol jeho.“

Ďalší sa pripojili dodebaty askupinka zašla zaroh. Kendrick obrátil pozornosť ku kráľovi.

„...odmenu tisíc grajciarov tomu, kto privedie môjho syna späť.“

„Držgroš,“ Adam zamrmlal. „Čo sa stalo srukou potomka apolovicou kráľovstva?“

„Drakovo ultimátum vyprší vnoc najbližšieho splnu – osedem dní. Statoční rytieri, sadnite nasvoje tátoše avydajte sa brániť pýchu vášho kráľovstva! Nenechajte vášho kráľoviča potupne zahynúť včeľustiach nestvory! Nech vás sprevádza Šťastena!“

Kendrick neveriacky hľadel nabalkón. Kráľovná sa rozvzlykala advorné dámy ju museli odviesť zdohľadu. Kráľ sa posadil naprovizórny trón apríhovor radcov pokračoval. Dav sa napriek tomu začal rozchádzať.

„Hmm... reč poslabšia,“ Adam skonštatoval lakonicky.

Kendrick zosadol zkoňa apobavene sa obrátil ksvojmu spoločníkovi. „Ty skutočne nikdy neprestaneš kritizovať?“

Adam sa usmial vblaženom presvedčení osvojom intelekte. Nebol hlúpy, ale zástupu guvernantiek sa podarilo presvedčiť ho, že každé zdvihnutie kútikov arozšírenie očí ho robilo odzbrojujúco roztomilým. Kendrick sa mu pokúsil naznačiť, že vdevätnástich už ten efekt stratil, ale Adam bol neoblomný vo svojej viere vseba samého.

„Spokojnosť je prvým krokom kstagnácii,“ odvetil anatiahol ruku.

„Si ako šľachtičná,“ Kendrick zamrmlal, neveriacky krútiac hlavou, no napriek tomu pomohol Adamovi zkoňa asnezaslúženou jemnosťou ho postavil nazem.

Adam pootočil hlavu asnosom sotva palec odKendrickovho sa zazubil. „Ďakujem.“

Kendrick ho mlčky odtisol azahľadel sa naopačnú stranu námestia. Keď bol posledne pritom ako drak uniesol kráľovho potomka, ulice hlavného mesta praskali vo švíkoch akone sa tlačili medzi domami. Zdalo sa, že drakobijectvo vyšlo zmódy – tých pár odvážlivcov, ktorí sa nezbalili hneď potom ako zistili, že uneseným potomkom bol princ, posedávalo nalaviciach pred hostincami apopíjalo patoky zneumelých krígľov. Kde-tu sa dala zbadať kuša opretá ostehno alebo meč odložený vkúte... všetko zberba. Ztýchto by sotvakto draka našiel atých pár by buď vzalo nohy naramená, alebo skončilo ako pár dymiacich topánok.

Adam Kendricka vytrhol zo zamyslenia, keď mu vtisol doruky opraty. Prešiel pár krokov aby rozprúdil krv vnohách, no bolo očividné, ako veľmi ho pojeden apol dni vsedle boleli stehná. Spovzdychom odkiaľsi vytiahol úzky zdrap látky auviazal si ho okolo hlavy, aby mu nezavadzali vlasy apohľadom sa Kendricka pýtal, čo ďalej. Vplátennej košeli avlnených nohaviciach vyzeral úplne ako koniar; ak pozorovateľ opomenul jeho doočí bijúcu kačaciu chôdzu neodolného jazdca.

„Mám tu vmeste známeho.“

Chlapec prikývol amlčky nasledoval Kendricka pozdĺž mnohofarebného radu krámikov.

***

Nadverách domu, pred ktorým zastali, visel odlomený kus mosadzného klopadla; drevo pod ním bolo obité. Adam zodvihol zo zeme uvoľnenú mačaciu hlavu apodal ju Kendrickovi.

Kendrick zabúchal.

Kým čakali, Adam čítal tabuľku nastene vedľa dverí. „Drakológ?“ spýtal sa neveriacky.

„Tak si hovorí,“ Kendrick odpovedal. „Počkaj, kým sa rozrozpráva. Keď ho poznáš dosť dlho, všade začneš vidieť niekoľkotonové, oheň-dýchajúce jašterice.“

„Prečo sa kráľ neobrátil naňho?“

„Kráľ, mladý pán?“ opovržlivý hlas knim prenikol znútra domu. Ozvalo sa zaškrípanie závory avo dverách sa objavil muž, ktorý bol taký starý ako znel. „Kráľ by tak vedel, kto žije uňho vmeste... keby moja žena bola kontesa, možno. Itak, kráľ je muž, ktorý má moc, ktorú zaňho používajú iní. Čo pre vás môže tento-“

„Môžeš nás pozvať ďalej, Angus,“ Kendrick mu skočil doreči, pretože Adam – sohrnutým nosom – začal vpomykove ustupovať. Angusovi sa úspešne podarilo spraviť katastrofálny prvý dojem. Uľudí ako Adam, zvyknutých odpisovať nové tváre vo chvíli, keď tieto nato zavdajú príčinu, bolo veľmi ťažké (ak nie nemožné) prvý dojem napraviť.

Srukou ako tienidlom opretou očelo, starec pokročil von. Žmúril dosvetla, skúmal Kendrickovu tvár. Pochvíli, prekvapený asťaby dojatý, prehovoril: „Iluzionista?“

Angus nepoužil „iluzionista“ ako popis práce, ba ani ako titul, ale skôr ako meno. Kendrickovo skutočné meno malo čosi dočinenia skráľovskou mocou ahrdosťou aon sám cítil, že jeho úbohá matka značne prestrelila: nebol ani mocný, ani hrdý aokrem nezdravej dávky tvrdohlavosti mal iba fantáziu, schopnosť presvedčivo klamať anenechal sa vyviesť zmiery. Bol ako stvorený pre umenie ilúzií...

„Rád ťa vidím nažive azdravého, Angus,“ Kendrick dodal, lebo starcovi očividne došli slová. „Nepozveš nás ďalej?“

Angus si odfrkol azaškaredil sa naRobin aMavis. „Akobyly mi budú cválať poizbe ažrať zvitky – to tak! Obíď ulicu apriviaž ich nadvore. Pustím ťa dnu zadnými dverami.“ Stým im pred nosom zabuchol.

Kendrick vpravej ruke držal uzdy, ľavou chytil Adama, ktorý vyzeral, že vážne zvažuje útek naposlednú chvíľu aťahal všetkých troch zasebou okolo radu špinavých domov natlačených naseba, cez úzku temnú uličku plnú odpadu, dopriestranstva pretkaného špagátmi nabielizeň natiahnutými medzi oknami.

Kobyly priviazali pri koryte svodou, čo nevyzerala ani trochu čerstvo.Angus ich oboch – ako bol sľúbil – vpustil dozatemneného prízemia cez úzke dvierka. Adam sa pokúsil Angusa obísť takým širokým oblúkom, ako sa len dalo. Pritisnutý nastenu sa prešmykol okolo aostal zarazene stáť uprostred haraburdami zahádzanej izby so zošliapaným kobercom, ošúchaným ležadlom atoľkými policami kníh azvitkov, že pre ne nebolo vidieť steny. Vchabom svetle plápolajúcej olejovky žmúril nanajbližšie tituly: Encyclopaedia Draconigena, Praeceptum Cum Draconi Diverbi, Dialectice Draconidarum...

„Viete polatinsky, mladý muž?“ spýtal sa Angus. Adam ho prekvapil, keď prikývol. „Excellens! Salve, hostis!“

„Grates...“ Adam odpovedal neisto. Ohromene kĺzal očami potituloch aKendrick videl, že Angusovi sa podarilo takmer nemožné: napraviť prvý dojem.

„Avy ste vmeste kvôli tejto dračej komédii?“ starec sa opýtal vnádeji, že sa stretáva sďalším entuziastom. Adam opäť prikývol, netušiac, že tým spustí lavínu slov vnajmenej štyroch jazykoch, zktorých aspoň jednému nerozumel. Kendrick prestal vnímať uprostred prvej vety.

Angus sa však ďaleko vo svojej reči nedostal; Adam sa sotva stihol posadiť, keď doizby zkuchyne vbehla zošúverená starena slícami odsadze, neposlušnými sivými vlasmi derúcimi sa spod čepca aobrovskou drevenou lyžicou zovretou vpästi.

„Je to pomätenec! Pomätenec, vravím! No povedz mu niečo, Kendrick!“ zvolala, akoby to neboli bývali roky, odkedy Kendricka naposledy videla, ale minúty.

„Sheila!“ Kendrick jej vyšiel naproti, odverklíkoval zopár fráz, ktoré ju dostatočne obmäkčili voči jej mužovi, adovolil jej nachvíľku ho objať. Srukou najej ramene ju viedol naspäť dokuchyne. Vrhol pritom veľavravný pohľad dozadu naAdama – Adama, ktorý mal nos zaborený vzablatenej väzbe akéhosi rukopisu apodľa všetkého stihol zabudnúť, že Kendrick vôbec existuje. Aká prelietavá je mládež...

„Posaď sa!“ nekompromisne mu prikázala Sheila apostrčila ho klavici. Chrbtom knemu, sklonená nad hrncom, vktorom čosi nevábne bublalo, pokračovala: „Posledne si sa zaprisahával, že dotohto mesta už nevkročíš – že by ťa sem pár diablov nedotiahol. Počo si prišiel?“

Kendrick sa namoment obzrel smerom odkiaľ prišli. Sheila si nešťastne vybrala práve ten okamih, aby mu konečne venovala celú svoju pozornosť. Keď videla, kam sa Kendrick pozerá, prevrátila očami.

„Nevrav mi, že si tu pre pár modrých očí...“

„Tmavých,“ Kendrick ju sardonicky opravil. „Aty si vedela, že prídem. Pamätám sa... Keď som odchádzal, vravela si, že sa vrátim. Smiala si sa mi.“

Sheila pokrčila ramenami.Nastôl pred Kendricka stupým buchnutím postavila misku kaše apodala mu lyžicu.

Vhrnci bolo dosť pre štyroch. Zamračil sa. „Dokonca si vedela, že dorazím dnes?“

„Nebuď hlúpejší než nutne musíš, dutohlavec. Ráno bol včajových lístkoch obraz kobylky. Čakala som návštevu – nie teba osobne. Arozhodne nie jeho ve-“

„Mlč!“ Kendrick zvolal audrel lyžicou dostola. „Chceš, aby nás chytili, nešťastnica? Čert vie, čo by spravili Adamovi, ale ja by som visel – alebo to je to, počom ti srdce piští?“

„Kam chodíš natieto nezmysly?!“

„Kendrick?“

Rozľahlo sa ticho. Kendrick sa ešte raz zamračil naAngusovu ženu aposadil sa (ani si nevšimol, kedy bol vstal). Naprahu kuchyne stál Adam aspýtavo naňho hľadel. Bol bledý atrochu sa chvel. Vtomto dome nebolo čoho sa báť, ale Adam to nemohol vedieť. No aani povahy týchto dvoch starých ľudí, ani Kendrickova hlasná hádka so Sheilou nenapomohli jeho pocitu bezpečia.

Sheila sa naAdama usmiala – akoby sa rozjasnilo pobúrke. Vrukách držala druhú misku kaše aprakticky násilím chlapca donútila, aby sa posadil nalavicu vedľa Kendricka. „Ničoho sa neboj, chlapče,“ presviedčala ho.

Adam sa tak ľahko nedal. Ani ponúknutým jedlom sa mu nedokázala zavďačiť dosť nato, aby prestal byť podozrievavý – knihou by sa jej to možno bolo podarilo, ale Kendrick si nebol istý, či vôbec vedela čítať.

„Ten kus hrudy, čo sedí vedľa teba, je mi ako syn. Ako vydedený, odcudzený syn, ktorý sa mi odvďačil zacelé týždne starostlivosti tým, že ma nazval ježibabou aposlal ma dopekla, ale deti sú už raz také...“

Adam, úplne vyvedený zmiery, sledoval Sheilu svypleštenými očami.

„Dala by som krk nato, že tvoji rodičia sa oteba boja,“ Sheila mrmlala ďalej. „Som si istá, že ťa hľadajú. Sľubujú odmenu tomu, kto ťa nájde, či nie? Nemyslíš?“

Adam sa červenal. Kendrick sa sotva mohol vynadívať. Nevidel Adama sa červenať... prakticky odkedy sa rozhodli, že sa vrátia doGlamordonu.

„Zase čistíš mladým žalúdky miesto toho, aby si ich plnila?“ Angus zašomral aposadil sa naproti Kendrickovi.

„Je našou povinnosťou dať mladým ponose, keď sa nepozerajú kam idú,“ Sheila odvrkla. „Keby som to nebola ja, bola by to násada hrablí.“

Angus si čosi zahundral popod nos apre istotu si ústa zapchal kašou. Kendrick aAdam dojedli viac-menej naraz aSheila im sotva dala vydýchnuť – sama sa ešte nezastavila ajej porcia osamelo chladla nadne hrnca.

„Ty, chlapče,“ skrúteným prstom ukázala naAdama, „mi pomôžeš vyniesť periny naposchodie. Tvoj zabednený kamarát pôjde odstrojiť avyčesať tie štvornohé príšery, čo sa kŕmia susedinou spodničkou.“

Všetci štyria naraz vyzreli von cez začmudenéokienko. Mavis aRobin žuli opačné rohy ľanovej košieľky zavesenej nanajnižšom špagáte.

Kendrick zúfalo zastonal advihol sa odstola. „No len počkajte,“ šomral, „veď ja vám to raz spočítam. Pôjdete dosalámy...“

***

Kendrick mal vúmysle vytratiť sa ráno skôr než sa ostatní zobudia, no uniknúť Sheile bolo ťažšie, než si predstavoval. Čakala naňho pod schodmi, vlasy ešte strapatejšie než včera, vrukách hrnček, zktorého sa parilo.

„Tvoj kamarát ešte spí?“ spýtala sa. Kendrick mal pocit, že sa zatiaľ celkom neprebrala, no pohľad mu uštedrila taký, že rýchlo odpovedal.

„Mal včera ťažký deň. Dnes ho čaká ďalší. Nechaj ho odpočinúť si.“

Sheila sa zachechtala. „Ťažké dni, ťažké noci... Ačo ty?“

Kendrick pokrútil hlavou avrátil jej prázdny hrnček. So skyvou chleba vruke sa vydal von. Pomačacích hlavách sa prevaľovali kúdoly rannej hmly aobzor začínal blednúť. Vtáky ešte spali, no uprostred mesta by sotva nejaký spieval, aj keby už bol býval čas. Ulice boli prázdne; aj nočný strážnik narohu námestia postojačky spal, opretý ohalapartňu.

Ovinutý ilúziou, ktorá zneho pre ostatných spravila nenápadný tieň, prešiel Kendrick pomedzi stráže pred palácom apozval sa ďalej. Vo vstupnej sále zaváhal aspohľadom upretým nadve široké, kamenné schodiská zvažoval, ktorým smerom sa vydať. Hádka kdesi vpravo ho prilákala bližšie aon sa prešmykol pomedzi dvojicu obrnencov dopreplneného loveckého salónika. Aby doňho nikto nevrazil, zastal si medzi vystretými labami vypchatého medveďa.

„Mojím jediným potomkom je syn! Myslel som si, že toto ma obíde!“ Muž, ktorý sa aj bez koruny dal spoznať ako kráľ, sedel vkresle arozčuľoval sa naštvoricu rozospatých dvoranov vbohatom azrejme nepohodlnom oblečení. „Prečo im nie je tisíc grajciarov dosť dobrých? Ako mám uhádnuť, čo sa deje vhlave drakobijca?“

„Adam,“ zahriakla ho žena zo stoličky pri okne.

Bola to pohľadná tmavovláska skruhmi pod očami, oblečená vtrúchlivých čiernych šatách. Zaruku sa držala sdievčinou, čo nemohla mať odeň viac než sedemnásť rokov – princeznou Elain, ktorú by si nazáklade mierovej dohody bol princ zobral zaženu, keby ho nebol uniesol drak. Obe ženy boli obklopené princezninou strážou včierno-sivo-červených uniformách. Práve jej veličenstvo Elain ajej sprievod stretli draka apriniesli doGlamordonu zvesť oprincovom únose.

Kráľovná sa zhlboka nadýchla apokračovala: „Toto nie je záležitosť okultistická, ale politická a, odpusť mi, ale politike sa rozumieš ako hus pivu – ešte menej než okultizmu.“ Vtvári bola sivá, akoby chorá odstrachu. Kendrick mal takmer pocit viny.

Kráľ (asním skupinka radcov-pätolízačov) rozhorčene vyprskol. Chvíľu sa trápil, no nenašiel slová; napokon sa vzdal anemo pokynul svojej žene, aby navrhla riešenie.

„Spýtaj sa Billa,“ kráľovná odvetila stroho.

Kráľ sa začal obzerať okolo seba, až kým zradov princezninej stráže nevypadol chlapík maličkej postavy, odetý vsúkne ako päsť naoko asrolničkami narohoch čiapky. Zakopol – zazvonil pritom – anespadol nazem iba preto, že sa zachytil zarameno pyšného palatína. Než ho tento stihol odsotiť (anepochybne si tak vyslúžiť kráľovské pokarhanie), dvorný šašo sa mu hlboko, no bez štipky úcty, uklonil ausadil sa namedvedej kožušine kráľovi pod nohami. Rozvíril tým oblak prachu, ktorý sa len pomaly usádzal okolo: najmä nakráľových topánkach.

Kendrick nepochyboval, že kožušina bola dôkladne vyčistená. Bill tiež používal ilúzie, hoci jeho schopnosti nemohli byť nezanedbateľné (inak by sa nebol živil ako šašo).

„Kráľ je, čo kráľ je,“ šašo naveľa oznámil napätému zhromaždeniu. Namoment predstieral, že sa zamyslel apotom hlavou pokynul kčaši postavenej naoperadle kresla. „Aniekedy čo pije,“ dodal. Medzi radcami aprincezninou družinou to zašumelo; muži potláčali smiech. Kráľovský pár pobavený nebol.

Potom Bill dvihol hlavu apokojne zachytil kráľov pohľad. „Každý odvážlivec sám nech povie, čo si žiada. Čo vtvojej moci je akrajine neuškodí, nato pristúp. Nech napíšu vlastné lajstrá svytúženou odmenou anapamiatku kráľovskú pečať prídu si vypýtať.“

Rozhostilo sa ticho. Dvorania uvažovali rozhorčení šašovým návrhom. Kráľ sa mračil, no mlčal.

Keď Kendrick pred necelou hodinou vstával, myslel si, že strávi pol dňa sledovaním účastníkov výpravy nadraka, rozsievaním zrniek strachu avzbudzovaním poverčivosti. Nechcelo sa mu veriť, že by riešenie všetkých jeho problémov padlo zrozjasňujúceho sa neba úplne bez jeho zásahu. Takto náhoda nefungovala...

Kráľovná bezradne vstala avymanila ruku zElaininho zovretia. „Viem, že sa ti to nepáči, ale už itak ich je žalostne málo. Nemôžeme si dovoliť ďalej znižovať Adamove šance.“

Kráľ si ťažko vzdychol, ale odbil radcu, čo sa knemu naklonil, aby ho prehovoril. „Dobre teda... Nech každý znich predstúpi slistinou. Potvrdím, čo mi svedomie dovolí.“

***

Adam sa sgrimasou vyšplhal doMavisinho sedla azamával Sheile aAngusovi. Zo sedlovej tašky mu trčal roh knihy. Kendrick tašku otvoril adovnútra väzby vložil pergamen snapísanou žiadosťou pre kráľa – bez pečate. Adam Ôsmy, vtvári červený ako jahoda, dal Kendricka vyhodiť zpaláca, no Kendrick nepochyboval, že si to vrchnosť ešte rozmyslí, keď zistí, že jej nájomná zberba nadraka nestačí.

Sheila napodstienku dopila posledný dúšok čaju anastavila hrnček tak, aby slnečné lúče dosiahli nalístky nadne.

„Podarí sa nám to?“ Kendrick sa spýtal potichu.

Sheila sa zahľadela dovnútra hrnčeka. Nezvyklo sa jej ztváre nedalo vyčítať vôbec nič. „Hmm... sekera... šakal... dýka... Keď ti bude radiť múdry muž, vypočuj ho.“

Kendrick vedel, že sa viac nedozvie, tak sa vyšvihol naRobinin chrbát. „Zbohom,“ povedal sobavami, ktoré sa mu tentoraz nepodarilo skryť.

Pol dňa nasledovali kráľovský sprievod. Štvorzáprahy sa pohrboľatej ceste presúvali pomaly. Kendrick odhadoval, že kjaskyni, kde bol drak posledne videný, dorazia trikrát neskôr než jazdec naľahko. Rota vojakov klusala vobdĺžnikovej formácii okolo štyroch kočov: bránila nádejným drakobijcom obťažovať panstvo avytláčala zcesty pomalé sedliacke vozy.

Naveľa, nasklonku dňa, kapitán dal povel zastať arozložiť tábor. Napastvine pozdĺž cesty vyrástli farebné šiatre ako počas turnaja. Kendrick sa poddal Adamovým zúfalým prosbám, atak sa zložili nasamom konci sprievodu. Noc klesala postupne; Adam sedel nad knihou odAngusa kým bolo dosť svetla, potom sa oprel olakte asledoval netopiere ako naháňajú hmyz. Vyšli hviezdy aponich rastúci mesiac.

Kendrick sa zabalil doprikrývky azavrel oči. Obďaleč znel smiech, výkriky,kde-tu spev, no nie príliš nahlas, pretože nevrlé kráľovské stráže robili pravidelné obchôdzky. Už bol napol ponorený dosna, keď počul približujúce sa kroky.

Otvoril oči. Adam si čupol vedľa neho. Prikrývka ho ovíňala ako kukla, no aj tak sa triasol.

„Zima?“ Kendrick sa spýtal polohlasne.

„Mhm.“ Adam placho prikývol. Naniečo čakal, no neodvážil sa vysloviť to nahlas.

Kendrick sa nachvíľku zľakol, že Adam má úplne modré pery, než si uvedomil, že vo svetle hviezd všetko vyzerá modré. Nadvihol okraj svojej prikrývky. „Poď sem.“

Adam vkĺzol vedľa neho anapchal svoje skrehnuté dlane medzi nich, aby čo najúčinnejšie kradli teplo. „Vieš, že draci nikdy, nikdy neunášajú chlapcov? Vždy len dievčatá...“ šepkal, kým Kendrick ovinul obe prikrývky okolo nich najlepšie ako vedel.

„Prečo?“ Kendrick nikdy nedokázal počúvať Angusa dlhšie než Sheile trvalo uvariť čaj, ale niekde vzáľahe informácií vAngusových knihách bola zaručene obsiahnutá aj táto.

Adam sa primkol bližšie apoužil Kendrickovo rameno namiesto vankúša. „To je nadlho. Som unavený.“

Kendrick ho nechal spať.

***

Natretí deň úmorného cestovania musel Kendrick Adama skoro kriesiť. Ráno bolo chladnejšie než predchádzajúce aslnko sliepňalo pomedzi oblaky. Kým si Adam odskočil doneďalekého lesíka, Kendrick sa zamračil naoblohu. Dážď bolo to posledné, čo im teraz chýbalo.

Adam sa vracal pomaly, zakopával, lebo sa cez rameno pozeral dozadu nadedinu vúdolí. Vojaci vyrážali spomedzi domov ako prúd modro-bieleho potoka. Kráľovské koče tam dorazili podvečer aKendrick trval natom, aby sprievod konečne predbehli. Bolo oveľa menej pravdepodobné, že Adama niekto spozná odchrbta.

„Ešte ďaleko?“ chlapec sa spýtal stroho, vyčerpaný arozčarovaný.

Kendrick ukázal navrch vdiaľke. Týčil sa nad kopcom zaúdolím pred nimi. „Jaskyňa je zdruhej strany tamtej hory. Mrzí ma to, ale nepoznám vhodné miesto bližšie ku Glamordonu.“

„Kde som bol, keď si ho hľadal?“ Adam sa počudoval. Zdvihol zo zeme sedlové tašky – kniha odAngusa bola navlhnutá rosou – adal sa priväzovať ich kMavisinmu sedlu. Kendrick kriticky sledoval jeho profil avšimol si, že Adam zaposledný týždeň výrazne schudol.

Pokúsil sa vybaviť si deň potom, čo vymysleli toto bláznovstvo. „Vyspával si opicu.“

„Och...“ Adam si spomenul tiež. „To bol hrozný deň.“

Adam rýchlo zavrtel hlavou astriasol sa pri tej predstave. Čosi zacinkalo. Obaja sa obzreli.

Zanimi stál dvorný šašo – Bill – vo svojom absurdnom červenom odeve ashlavou naklonenou nabok si ich pozorne premeriaval. Adam zbledol aprineskoro sa pokúsil skryť zaKendrickovým chrbtom.

Šašo zatriasol hlavou aznovu zacinkal. „Preveľmi sa trápila kráľovná, keď jej uniesli syna,“ prehlásil. „Uniesli? Ušiel, vraví blázon! Kto kedy videl, aby prv zmizol kráľovič, až potom sa únosca vkradol dozámku...“ žmurkol naKendricka, „ako tieň...“

Kendrick sa zachvel asiahol ponoži – nikdy nikomu neublížil, ale ak by nebolo inej cesty... nevedel, či by to dokázal, ale iné východisko nevidel. Očividne Billa podcenil abolo prineskoro plakať nad rozliatym mliekom.

„Čo chcete?“ opýtal sa chladne. Ak by Bill žiadal peniaze, Kendrick by mu bez váhania vyhovel. Obával sa však, že také jednoduché to nebude.

„Čo chcem? Čo môže chcieť blázon než teplú večeru acinkajúce rolničky?“ Aby zdôraznil svoj výrok, stiahol si čiapku azatriasol ňou. Mal spotené, krátke ryšavé vlasy. „Čo drak chce – toť otázka.“

Zdalo sa, že šašo ich nevnímal, iba hovoril,rozhadzoval pritom rukami acinkal: „Asmiešny drak je to veru – dvojhlavý... Kde stratil hlavu? Nájde ju? Spozná ju, keď ju uvidí? Blázon len tuší, že drak ľúbi, že ľúbi azľúbosti ochotný je riskovať! Aodvaha, tá sa ráta.“ Ostal stáť natri kroky odKendricka ališiacky sa nadvojicu zadíval.

Múdry muž, napadlo Kendricka. Prišiel im poradiť. Podľa Sheily – aSheila sa len zriedkavo mýlila – bolo im načim počúvať. Ťažko sa mu verilo, že vcelom šírom svete existoval niekto, kto ich okamžite neprezradil... kto bol... naich strane.

„Tak, ako nie každý blázon je hlúpy, nie každý urodzený muž je rozvážny,“ šašo dodal, apohľad mu skĺzol naAdamovu pravú ruku naKendrickovom pleci. „Schovajte ten prsteň, mladý pán.“

„Bill?“ Adam zašepkal.

„Nasadaj. Čaká nás deň cesty,“ povedal apodal Adamovi Mavisine opraty.

Chlapec ich sbolestným úškľabkom prijal azastonal: „Ale nie...“

***

***

***

***

***

***