Zlatý fond SME

Klasické diela nielen slovenskej literatúry na

zlatyfond.sme.sk

Slovenské národnie piesne I.

Michal Chrástek

Objavte úžasný svet slovenských a českých ekníh s aplikáciou

Knihy v slovenčine a češtine

Copyright © 2015 Petit Press

Copyright ePub version © 2017 iAdverti

Copyright © 2015 Zlatý fond denníka SME

All rights reserved.

Ďakujeme digitalizátorom: Viera Studeničová, Bohumil Kosa, Veronika Gubová, Nina Dvorská

Tento súbor podlieha licencii \'Creative Commons Attribution-NonCommercial-NoDerivs 2.5 License\'. Viac informácii na http://zlatyfond.sme.sk/dokument/autorske-prava/

ISBN-978-80-559-0201-2

Pôvodná publikácia

Michal Chrástek. Sborník slovenských národních piesní, povestí, prísloví, porekadiel, hádok, hier, obyčajov a povier. Matica slovenská. Viedeň 1870. 358 s.

Bibliografické poznámky

Michal Chrástek: Slovenské národnie piesne I.

Sborník slovenských národních piesní, povestí, prísloví, porekadiel, hádok, hier, obyčajov a povier

Vydáva Matica Slovenská

Sväzok I.

Matičných spisov číslo 22

Vo Viedni, 1870

Tlačou Karola Goriška

Nákladom Matice Slovenskej

Pripomänutie

Dolupodpísaní, plniac sl. výborom Matice Slovenskej sverenú sebe úlohu sostavením a obstaraním vydania I. sväzku „Sborníka“, držíme si za povinnosť pripomänúť, že z dosť hojného, došlého materiálu len čiasticu podať nám možno v prítomnom sväzku. I prosíme tedy o poshovenie pl. tit. pp. zasielateľov a prispevovateľov, pokým v nasledovať majúcich sväzkoch príde rad i na ostatnie príspevky jejich. A jako týchže, tak i druhých pl. tit. pp. spolunárodovcov, zvlášte spisovateľov slovenských, so slušnou úctou vyzývame k ďalšiemu sbieraniu a zasielaniu nám sem prislúchajúceho materiálu s podržaním, na koľko možno, pôvodnosti a krajomluvy; aby sa uverejnily a zachovaly takto kroz Maticu tieto poklady spevu, bájenia, múdrosti, zábavy, reči a života národa slovenského.

Podávame vo „Sborníku“ i daktoré z piesní, uverejnených už vo vydaných tlačou sbierkach, buďto pre úplnšiu a korrektnejšiu osnovu alebo pre uverejnenie a zachovanie ich nápevov. Pričom, sdeľujúc následkom uzavretia výborového zasadnutia XVII. pod č. zápisnice 7. nápevy k daktorým piesňam, jako sme ich z úst ľudu buď sami počuli a zaznamenali, alebo jako nám sdelené abo zaslané boly, taktiež za potrebné držíme pripomänúť, že sme úplne presvedčení, že mnohé z nich v rozmanitých odchýľkach národ náš spieva. Inakšie zaiste u nás vo Zvolene, inakšie v Liptove, v Turci, v Nitre a inde. Preto s istotou určiť nemožno, ktorý je vlastne pôvodný nápev, jedine vtedy, keď s určitosťou udať možno, že ten lebo onen nápev ku pr. v Nitre, Orave atď. spolu i s piesňou povstal; vtedy spôsob spievania a nápev verný a opravdivý je ten, ktorý sa spieva tam, kde povstal. Radno by tedy a žiaducno bolo, aby časom svojím podobné odchýľky, jako poznamenania a doplňky, od patričných znalcov redakcii „Sborníka“ k uverejneniu zaslané boly; neradno ale, aby dakto tvrdil, že nápevy prvotne podané nie sú verné a pravdivé, už preto, že dobre známo je, jaké premeny z úst do úst na nastávajúce pokolenia prechodiace duchovné výtvory podstúpiť musia, často i dľa vkusu jednotlivcov, čo potom do života prejde a, jestli lepšie sodpovedá vnútornému ohlasu duše, i trvácne udrží sa a prvotný ráz často docela sotre. Nepodvratný toho máme dôkaz pri chrámových nápevoch cirkevných obojeho vyznania; lebo navzdor tomu, že partitura jedna a tá istá pre sbory cirkevné tlačou uverejnená a uvedená bola, predsa mnohá pieseň tak rozmanite v cirkvách sa spieva, že bez prvotne tlačou uverejneného nápevu alebo bez známosti jeho ťažko uhádnuť, kde vlastne dobre a verne sa spieva.

I toto sme si držali za povinnosť tedy pripomänúť, aby dakto nepozastavoval sa nad odchýľkami alebo toho domnenia bol, že nápev ten lebo onen nenie verne podaný; ale za to máme, aby sa i odchýľky sosbieraly a verejnosti podaly, žeby tak každý kraj našiel svôj verný nápev.

V B. Bystrici, 17. júnia 1868

Michal Chrástek, v. r., tajomník Matice Slov.

Emil Černý, v. r., výborník Matice Slov.

I. Príspevok Mich. Chrástekov

1.Nitra

(J. Kollár „Nár. Zp.“ d. I. str. 29.)

Nitra milá, Nitra, ty vysoká Nitra!

Kdeže sú tie časy, v ktorých si ty kvitla?

Nitra milá, Nitra, ty slovenská mati!

Čo pozrem na tebä, musím zaplakati.

Ty si bola nekdy všetkých krajín hlava,

V ktorých tečie Dunaj, Visla i Morava;

Ty si bola bydlo kráľa Svätopluka,

Keď tu panovala jeho mocná ruka;

Ty si bola sväté mesto Methodovo,

Keď tu našim otcom kázal božie slovo.

Teraz tvoja sláva v tôni skrytá leží:

Tak sa časy menia, tak tento svet beží.

2. Belehrad

(M. Ch. „Veniec“ 22.)

Belehrad, Belehrad, tá turecká skala:

Nejedna mamička synka oplakala.

Plakala aj plače, slzy jej padajú,

Na tvrdom kameni jamy prebíjajú.

Oplakáva Milá tiež svôjho Milého,

Že sa jej nevracia zo sveta širého.

Mati sa jej pýta: čo je ti, dcéra má?

Jakú to boľasť máš, že neodpovedáš?

„Ach mamička milá! však mä nič nebolí;

Lež to mi chybuje, že Milý nechodí.“

Jaj! zkríkla mamička, sedlajte koníčka!

Iďte pre farára, zomdlieva Anička.

Sedlajte druhého, iďte pre Milého,

A on v nej zadrží sám ducha živého.

Bežali, bešali, videli z ďaleka,

Že Milý s ostrohou pobodá koníka.

Bežali, bežali zo všetkej svej sily,

S touto novinečkou Aničku kriesili:

Anička, srdiečko, povstaň hore z lože,

Už ten lekár ide, ktorý ti pomôže.

„Vždycky mi noviny za novinami šly,

Že môjho Milého na vojne zabili.

Ale včul mi prišla novinečka istá,

Že môj Milý ide od Nového Mesta.“

3. Utisnutý poddaný

(M. Ch. „Veniec“ 215.)

Bože môj, otče môj!

Jak je ten svet smotaný!

Čo vystojí, čo vystojí

Chudobný poddaný!

Každý ho sužuje,

Platu nepovyšuje;

Veď sa nazdá, že na veky

Panuje, panuje.

Vy páni zemäni!

My sme vaši poddaní,

My budeme v čiernej zemi

Srovnaní, srovnaní.

Jak sedliak tak i pán

Musia všetci umríti,

Musia všetci v čiernej zemi

Uhniti, uhniti.

Pánovia, pánovia!

Začo my vám robíme?

Či to len za tú čiernu zem,

čo po nej chodíme?!