Venovanie

Knihu venujeme pamiatke Avrahama Romi Cohna

Peter Salner a kol.

Chatam Sofer • Veľký zázrak sa stal

Táto kniha je chránená autorskými právami. Kopírovanie tejto knihy alebo jej častí v akejkoľvek forme bez písomného súhlasu vydavateľa je zakázané.

Vydanie tlačenej verzie tejto knihy z verejných zdrojov podporil Fond na podporu umenia

Publikácia vznikla v rámci projektu APVV-22-0083 Súčasné obrazy socializmu v Čechách a na Slovensku – rodinná pamäť a grantu VEGA 2/0047/21 Človek v nedemokratických režimoch. Roky 1938 – 1989 v pamäti slovenskej majority a židovskej komunity. Etnologický pohľad
Vedeckí recenzenti:
Doc. PhDr. Ivica Štelmachovič Bumová, PhD, Filozofická fakulta UK, Katedra porovnávacej religionistiky, Univerzita Komenského v Bratislave
PhDr. Peter Maráky, Pamiatkový úrad SR
Vedecká redaktorka: PhDr. Monika Vrzgulová, CSc., Ústav etnológie a sociálnej antropológie SAV, v. v. i., Bratislava, 2023
Editor: PhDr. Peter Salner, DrSc., Ústav etnológie a sociálnej antropológie SAV, v. v. i., Bratislava, 2023
Autori © Maroš Borský, Martin Bútora, Michal Čulen, Roman Koprda, Martin Kvasnica, Otto Macháč, Martin Mózer, Vladimír Mühl, Peter Salner, Jozef Staško
Úprava fotografií: PhDr. Mgr. Tomáš Kubisa, PhD. Ústav etnológie a sociálnej antropológie SAV, v. v. i., Bratislava, 2023
© Marenčin PT, spol. s r. o., Bratislava, 2023
Jelenia 6, 811 05 Bratislava
marencin@marencin.sk www.marencin.sk
Photo © Helena Bakaljarová, Viera Kamenická, Martin Kvasnica, Peter Salner, Rastislava Stoličná, archívy UESA SAV, v. v. i., RAFT, Martina Kvasnicu, Otta Macháča, Martina Mózera, Petra Salnera, Valeriána Trabalku
Cover photo © Viera Kamenická, Peter Salner
Cover © Marenčin Media, 2023
Design and layout © Marta Blehová, 2023
1018. publikácia
1. vydanie

ISBN 978-80-569-1101-3 (viaz.)
ISBN 978-80-569-1102-0 (ePDF)
ISBN 978-80-569-1103-7 (ePub)

Obsah

Úvod (Peter Salner)

1. blok MINULOSŤ

Chatam Sofer medzi Frankfurtom a Bratislavou (Maroš Borský)

Epitaf Chatama Sofera (Preložila Silvia Singerová)

Chatam Sofer medzi Washingtonom a Bratislavou (Martin Bútora)

Veľký zázrak sa opakuje… (Peter Salner)

Pamätník rabína v pamäti architekta (Martin Kvasnica)

2. blok (PRE)STAVBA

… názor rabiho Schlesingera nie je v súlade s Halachou… (Vladimír Mühl)

Niekedy sme boli viac psychológovia ako technici (Roman Koprda)

… v židovstve nie je jedna autorita, ale množstvo (Michal Čulen)

medziblok OBRAD PRECHODU

3. blok SÚČASNOSŤ

Hlavne v letných mesiacoch som musel návštevníkov zahaľovať (Jozef Staško)

Hrobka nie je múzeom, ale svätým miestom (Otto Macháč)

Ako vznikal film Príbeh dynastie Chatama Sofera (Martin Mózer)

Záver (Peter Salner)

Slovník

Použitá literatúra a pramene

Úvod

(Peter Salner)

Pohľad na Pamätník Chatama Sofera (foto Peter Salner)

Pri prechádzke popri Dunaji môžu okoloidúci obdivovať netradičnú stavbu neďaleko vchodu do tunela. V tejto podobe tu stojí len relatívne krátko, veď slávnostné otvorenie Pamätníka Chatama Sofera sa uskutočnilo v roku 2002, väčšina Bratislavčanov si však už na ňu zvykla a prijala ju. Možno aj preto, že vďaka náboženskému, kultúrnemu a historickému významu tohto miesta, ale aj kvalite architektonického návrhu existujú vážne úvahy o jeho zaradení do Zoznamu svetového kultúrneho dedičstva UNESCO:

Riaditeľ Slovenského inštitútu v Jeruzaleme, Jakub Urik, považuje návrh zápisu Chatama Sofera na Zoznam svetového dedičstva UNESCO za vlajkový projekt posilnenia spolupráce v oblasti kultúry medzi SR a Izraelom. Slovenský inštitút v Jeruzalem, bude od neho odvíjať množstvo ďalších kultúrnych a umeleckých aktivít v Izraeli: „Návrh zápisu hrobky Chatama Sofera na zoznam UNESCO nemá len náboženský, ale aj kultúrno-historický význam. Je našou povinnosťou a vecou medzinárodnej prestíže urobiť všetko preto, aby sa na takéto významné osobnosti slovenských dejín nezabúdalo.“¹

Pohľad z ulice (foto Peter Salner)

8. júla 2022 uplynuli dve desaťročia od zavŕšenia prestavby. Okrúhle výročie vyvolalo množstvo reminiscencií spojených s minulosťou bratislavskej židovskej komunity, ale aj konkrétne spomienky zainteresovaných na zložité situácie, s ktorými sa stretli počas príprav a v priebehu stavby. Logicky sa vynoril nápad zaznamenať tieto momenty pre pamäť aktérov, ale aj pre informáciu verejnosti. S iniciatívou vyšli predovšetkým ľudia, ktorí sa priamo podieľali na rekonštrukcii Pamätníka. Mali (oprávnene) pocit, že kniha Petra Salnera a Martina Kvasnicu, ktorá vyšla krátko po otvorení (2002), nezohľadnila ich prínos v miere, akú by si zaslúžili. Argumentovali aj faktom, že majú unikátne a dosiaľ nezverejnené fotografie, ktoré ilustrujú priebeh prác. V tejto knihe sú súčasťou bloku (Pre)stavba.

K motívom vydať pri tejto príležitosti knihu prispel aj smutný, no veľmi dôležitý impulz. 24. marca 2020 (podľa židovského kalendára to bol 28. Adar 5780, deň jeho 91. narodenín) sa v New Yorku stal obeťou pandémie Covidu 19 Abraham Romi Cohn. Bratislavský rodák prežil za dramatických okolností holokaust a po nástupe komunistickej moci vo februári 1948 emigroval do USA. V memoároch, ktoré vyšli aj v slovenskom preklade, emotívne opísal smutné pocity po návrate do rodného mesta:

Chodil som po uliciach Bratislavy a hľadal som spojenie s minulým životom, z ktorého som bol násilne vytrhnutý. Inštinkt ma zaviedol do Schierstube – synagógy, kam sme sa chodili modliť pred vojnou. Všade bolo ticho. Kedysi bola plná ľudí, teraz opustená, bez živej duše. Pomaly som začal chápať, ako sa to mesto nesmierne zmenilo. Pred vojnou to bolo významné mesto, bašta židovského života a Tóry. Všade naokolo boli plné synagógy zbožných židov, ktorí kultivovali naše vzácne dedičstvo. Teraz boli všetky prázdne. Kráčal som po uliciach, kde som poznal ľudí, ktorí žili v každom dome. Všade prázdno. Keď som išiel okolo ješivy na rohu ulice, spomenul som si, že ešte pred niekoľkými rokmi bola plná veriacich. Teraz však nikde nikoho, vytratili sa študenti chtiví vzdelania. Všade, kde predtým žili židia, bolo pusto. Tí, ktorí prežili, sa vrátili do iného sveta. Bez otca, bez matky, bez blízkej rodiny, bez vzdialených príbuzných, bez blízkych priateľov, bez spoločenstva – nikde nebolo nikoho. (Cohn – Ciaccio 2017: 192)

Romi Cohn ani počas desaťročí emigrácie nezabudol na svoje bratislavské korene. Veľa energie vynaložil v úsilí vybudovať dôstojný príbytok pre 23 rabínskych hrobov, ktoré sa priam zázrakom zachovali v podzemí po zničení veľkej časti starého židovského cintorína. Ako riaditeľ Medzinárodného výboru pre záchranu hrobov mudrcov z Bratislavy venoval veľa času a energie naplneniu svojho poslania. Bez jeho empatie, stavbárskych skúseností, religióznych vedomostí, diplomatických a manažérskych schopností, by mal Pamätník (pokiaľ by sa jeho prestavba vôbec uskutočnila) určite inú podobu. Rozhodli sme sa preto uctiť si jeho pamiatku touto knihou. O jej konečnú podobu sa napokon pričinilo 10 autorov. Každý z nich sa pokúsil z osobnej perspektívy priblížiť čitateľom nielen svoje zážitky, ale aj to, čo preňho vznik a existencia Pamätníka znamená. Vďaka tomu sa niektoré fakty opakujú v rôznych kapitolách a súvislostiach. Rozhodli sme sa však, že tieto duplicity ponecháme, pretože keď dvaja robia (vidia) to isté, nie je to to isté. Zdanlivo rovnaké udalosti môžu vnímať a interpretovať z iného zorného uhla a prispieť tým k vytvoreniu plastickejšieho obrazu popisovanej reality.

Priestor starého cintorína prešiel počas takmer troch storočí existencie dramatickými premenami, ktoré sa premietli aj do jeho názvov. Pôvodný rozsiahly cintorín sa postupne zmenšil na niekoľko hrobov v podzemnom mauzóleu. V čase prestavby a v prvých rokoch po jej ukončení bol označovaný ako memoriál a v súčasnosti sa presadilo oficiálne pomenovanie Pamätník Chatama Sofera. V knihe sa snažíme používať termín, ktorý bol aktuálny v konkrétne opisovanom období.

Texty o tomto premenlivom fenoméne sú rozdelené do troch tematických blokov. Prvý si všíma históriu a počiatočné fázy projektu. Prináša hodnotenie osobnosti Chatama Sofera, ale aj pohľad na minulosť cintorína, počiatočné štádiá a medzinárodné súvislosti jeho rekonštrukcie. V druhom ľudia, ktorí prestavbu realizovali, slovom a obrazom predstavujú problémy (a ich riešenie) v priebehu prestavby. Už názvy kapitol tejto časti ilustrujú počiatočné napätie medzi zaužívanými stavbárskymi postupmi a náboženskými prioritami veriacich židov. V záverečnom bloku aktuálni sprievodcovia na základe svojich zážitkov približujú každodenný život novej bratislavskej dominanty, ale aj osobnosti zo sveta kultúry, vedy a politiky, ktorí pamätník v priebehu dvoch desaťročí navštívili. Záverečnú časť textu tvoria spomienky Martina Mózera, ktorý nakrútil filmový dokument o súčasných predstaviteľoch dynastie Chatama Sofera.

Jednotlivé bloky sú radené chronologicky. Zdanlivo jednoduché riešenie komplikoval príspevok Martina Kvasnicu, presnejšie dilema „kam s ním“. Ako architekt sa aktívne podieľal na všetkých etapách budovania pamätníka od vytvorenia projektu cez spoluprácu pri prekládke koľajníc až po (aj v tomto momente aktuálne) riešenie umiestnenia náhrobkov, ktoré boli prenesené na ortodoxný cintorín. Prácu mu sťažovalo vedomie budúcej kritiky od časti kolegov, ktorí si neuvedomili, že zabehané normy súčasnej architektúry sa môžu dostať do (v tomto prípade vopred prehraného) konfliktu s príkazmi a zákazmi tradičného judaizmu. Prechod medzi druhým a záverečným blokom predstavuje 8. júl 2002. Slávnostné otvorenie predstavuje symbolický obrad, ktorý etnológovia či antropológovia poznajú ako „rite de passage“, obrad prechodu. V tento deň definitívne skončili práce na stavenisku a začala éra, keď Pamätník Chatama Sofera oficiálne predstavili verejnosti…

Špecifický problém predstavovala fotografická zložka publikácie. Hľadal som zábery, ktoré by text nielen ilustrovali, ale vysvetlili, doplnili, rozvíjali. Kritériom nebola preto umelecká stránka, ale dokumentárna hodnota záberov. Do výberového procesu vstúpil aj subjektívny faktor. Vedome alebo podvedome som uprednostňoval zábery spojené s ľuďmi, ktorých poznám, udalosťami, ktoré som osobne zažil.

Poznámka

1. Bude bratislavský židovský cintorín na zozname pamiatok UNESCO? Kehila, 25.10. 2021.

Kohenský chodník (foto Peter Salner)

1. blok MINULOSŤ

Brána medzi dvomi svetmi (foto Peter Salner)

Tu sa odhalila radosť Izraela, tu sa zozbierala jeho sláva

(Z náhrobku Chatama Sofera)

Chatam Sofer medzi Frankfurtom a Bratislavou

Chatam Sofer. Originál je v Židovskom komunitnom múzeu (foto Viera Kamenická)

(Maroš Borský)

Rabín Chatam Sofer je dnes súčasťou multikultúrneho panteónu osobností nášho hlavného mesta. Po desiatkach rokov zabudnutia v podzemnej hrobke pri Tuneli sa dočkal poštovej známky, pamätnej striebornej mince, uličky s názvom Soferove schody, ako aj po ňom pomenovanej zastávky MHD. Hnedé dopravné značenie, ktoré víta návštevníkov pri rôznych vstupoch do mesta, upozorňuje na unikátny areál, kde je pochovaný spolu s ďalšími významnými bratislavskými rabínmi a učencami. Vlastník areálu, Židovská náboženská obec Bratislava, sa dlhodobo usiluje o zápis stavby do Zoznamu svetového kultúrneho dedičstva UNESCO. Dvadsať rokov fungovania moderného areálu sme si v Židovskom komunitnom múzeu pripomenuli sezónnou výstavou. Pri príležitosti 20. výročia otvorenia bola 8. júla 2022 v priestoroch Pamätníka Chatama Sofera zriadená poštová priehradka, kde záujemcov mohla potešiť príležitostná poštová pečiatka venovaná okrúhlemu jubileu. Téma sa tešila slušnému mediálnemu záujmu. Môžeme prehlásiť, že osobnosť rabína je dnes pevne ukotvená v povedomí bratislavskej verejnosti, hoci nie každý ju vníma rovnako.

Koniec ukážky