Zlatý fond SME

Klasické diela nielen slovenskej literatúry na

zlatyfond.sme.sk

Valaská škola mravúv stodola

Hugolín Gavlovič

Objavte úžasný svet slovenských a českých e-kníh s aplikáciou

Knihy v slovenčine a češtine

Copyright © 2007 Petit Press

Copyright ePub version © 2018 iAdverti

Copyright © 2007 Zlatý fond denníka SME

All rights reserved.

Ďakujeme digitalizátorom: Viera Studeničová, Peter Kohaut

Tento súbor podlieha licencii \'Creative Commons Attribution-NonCommercial-NoDerivs 2.5 License\'. Viac informácií na

http://zlatyfond.sme.sk/dokument/autorske-prava/

ISBN-978-80-559-0312-5

Pôvodná publikácia

JHugolín Gavlovič. Valaská škola mravúv stodola. Veda, vydavateľstvo Slovenskej akadémie vied. Bratislava 1989. Gizela Gáfriková pripravila na vydanie a napísala komentár.

Bibliografické poznámky

(Titulné strany)

Valaská škola mravúv stodola

Roku Páne 1755.

dne 12. mesíce brezňa.

Omne tulit punctum, qvi miscuit utile dulci.

Táto

Valaská škola mravúv stodola

je zložená, i napsaná

na salaši

osvíceného pána grófa

Xaveriusa Königsegg

v krajine Uherskej, v slávnej stolici Trenčanskej,

v panství Pruščanském, pod zámkem Vršatským,

i na Chrástkovej.

Skrz jedného nemocného kneza z Prvního rádu Svatého

Otce Frančiška Serafinského, z chudobného kláštera

pruščanského Bratrúv Menších Strict. Obs.

Provinciae in Hungaria SSmi Salvatoris.

Když s dovolením svej vrchnosti na predmenovaných salašoch

k zdraví svému žinčicu užíval

kterúžto školu

nyní

všem ctným a svého titulu hodným bratrúm a sestrám

Tretího rádu téhož velikého Patriarchy Svatého

Otce Františka Serafinského

k veselému i k užitečnému čítávání srdečne obetuje

a vdečne vydává

Roku Páne 1755.

dne 12. mesíce brezňa.

Valaská škola

mravúv stodola.

Má v sobe zlosti,

mravy i cnosti

k nasledování

i k utíkání

ku statečnosti

i k veselosti.

Pri ovcách psaná

v Pruském vydaná

Roku Páne 1755. dne [1]2 Martij.

PREDMLUVA

O dobrých mravoch

Dobrý mrav jest ustavičná žádosť dobre žíti

a tá se má s obyčejem dobrým upevniti.

Zvyk ju vícej upevňuje, aby lépej stála,

a človekovi celému ozdobení dala.

Dobré mravy vždy s cnosťami susedstvo mívajú,

jak sú od cností vzdálené, stálé nebývajú.

Sú všem cnostem na pomoci; i ony od cností

Žádajú dostati pomoc v svej príležitosti.

První múr sú dobré mravy, druhý múr sú cnosti,

príkaz boží medzi nimi stojí jak v pevnosti.

Jestli spadnú dobré mravy, a i cnosti spolu,

potem pomaly i príkaz boží jide dolu.

Mesto a i od predmestí svoju krásu mívá,

Z dobrých mravúv a i cnosťám též sily pribývá.

A cnosti zas upevňujú v sile príkaz boží,

dobrý mrav též k zachování príkazu osoží.

Príkaz boží, a i cnosti v celosti obrání,

kdokoliv si opatrne dobré mravy chrání.

Cnosti múžú skryté býti, ale mravy zjevné,

nebo sú ku obcování lidskému potrebné.

Krása jide z dobrých mravúv, vúňa jide z cností,

obe cílá k chvále boskej, a i k statečnosti.

A statečnosť chvále boskej dokonce neškodí,

nebo z cností, z dobrých mravúv na svetlo vychodí.

Nechcem já tu sám o dobrých mravoch rozprávati,

čo o nich učení píšú, chtej se podívati.

Zmysly učitelúv o dobrých mravoch

Dobré mravy v človekovi neni sú bez sily,

neb v nem čiňá pekné meno, a i život milý.

Sen. in Agam.

K dobrým mravom v každém veku múžeme prijíti,

když kdo zviní, jak lituje, múže dobrý býti.

Seneca ibi.

Dost je težko vyživení hledať v pracování,

težšej k dobrému porádku privesť své chovaní.

Ovidius.

Nic ve svete špatnejšího nad nedobré mravy,

ten je pekný, kdo je v cnosti, a i v mravoch zdravý.

Plautus.

Dobré mravy zasluhujú v svete lásku vetší,

když nečiňá čo sloboda, ale to čo svečí.

Plautus.

Zlé mravy svet ponúkajú k nespravedlivosti,

dobré mravy privádzajú všeckých k porádnosti.

Plautus.

Každý človek dobré mravy na jiných miluje,

dobre činí, jak se jich též dostať usiluje.

Ovidius.

Vícej múžú pekné mravy, nežli v rukách sila,

nebo mravnosť chválitebná každému je milá.

Qvint. dec. 3.

Pekná vec jest živobytí s mluvením spojovať,

dobrý život každé slovo umí upevňovať.

Cicero.

Ani lehký, ani težký v mravoch byť nesvečí,

jak mravy držá prostrédek, majú vzácnosť vetší.

Pludar. de Offi.

Velký poklad v lidském tele mravy spravedlivé,nekdy v obci jako príkaz stoja trvanlive.

Socrates.

Na spúsob nedobrej trávy zlé mravy zrostajú,

čím jich je víc, tým vždy vetšé potupení majú.

Senec. in Agam.

Chyba, nemožnosť, ukrutnosť dobrým mravom škodí,

té tri veci v dobrých mravoch nech každý obchodí.

Aristoteles.

Skrovná, a múdrá veselosť milá býti múže,

k nej zbytečnosť, ani skúposť nikdy nepomúže.

Idem. l. 4. Etic.

Nekterí síc z náchylnosti k dobrému se majú,

ale všeci dobré mravy s prácú dostávajú.

Idem ibidem.

Rozličné mravy rozličnosť v obci spúsobujú,

nekdy s hodnosťú neb s vekem v mnohých se zmeňujú.

Cicero pro Caelio.

Z obyčeje, ne z nátury dobré mravy jidú,

proto v rozličných krajinách rozličné sú v lidu.

Cic. orat. 17. contra Rul.

Vždycky dobré mravy v lepšé sloboda zmeniti,

vzlášte když hodnosť zmenená tak káže činiti.

Dion. lib. 14.

Zem, vlasť, místo, i krajinu promeniť je snadno.

rod nezmeníš, i zlú zvyklosť promeniť nesnadno.

Livius Decade 4. l. 7.

Cnosť v srdci zakorenená neskusuje bídu,

dobré mravy mnohokráte za Fortunú jidú.

Plutarchus in Sertor.

Ne nátura, ale mravy zrovnávajú lidí,

jaké kdo má mravy v sobe, takého rád vidí.

Prokopius. in bello Vand.

Ne z nátury jidú cnosti, ale od zvyklosti,

tak jak k dobrým mravom zvykneš, budú ti v milosti.

Arist. Etic. lib. 2.

Ku jakým mravom se vrchnosť zevnitrne chýlí,

k takým mravom cel[á] obec obyčejne cílí.

Livius. Decad. lib. 1.

K jakým mravom každý človek z malička privyká,

potem se i v svej starosti takých mravúv týká.

Plutarchus in Licurgo.

Neosoží komukoliv v poli byť udatný,

a v dome bez dobrých mravúv život vésti špatný.

Valer. Max. lib. 2.

Jestli se vždycky necvičíš v dobrých mravoch pilne,

za púl roka jich neb skorej stratíš neomylne.

Plinius Panegir.

Juž se včul svet, lidé v svete, i obyčej mení,

to za dobré mravy máme, v čem nic dobré neni.

Diogen. Halic. lib. 9.

Kterýkoliv nepeknú reč poslúchati líbí,

múžeš vedeť, že i v mravoch má všeliké chyby.

Senec. Epist. 114.

Že se z nepekných rozprávek kazá dobré mravy,

tak svatý Pavel Apoštol ku Korintským praví.

1. Cor. 15. v. 33.

Kdo v tajnosti v samotnosti pri zlých mravoch žije,

ani když prijde pred jiných, zlé mravy neskryje.

Senec. Epist. 95.

Diogenes muzikantúv povolává k súdu,

že víc struny nežli mravy spravujú, když hudú.

Laërtius lib. 6.

K čemu srdce zvyklo, poznať v mnohém nezáleží,

z nejmenšej veci se pozná, čo v srdci tvém leží.

Seneca Epist. 52.

Jaký je sám v sobe človek z mravúv súden bývá,

jaký je kdo v mravoch svojich, také srdce mívá.

Panor. lib. 1. de gest.

Mnohé jídla substancii a i zdraví škoďá,

ale ze samopašnosti zlé mravy pochoďá.

Laërtius l. 2. c. 8.

Agis chlapec marne síce, v rozkoši se choval,

když muž zostal, celú obec od zbytku hamoval.

Plutarchus in Lact.

Težko zlé mravy opustiť, neni však nemožne,

dobré mravy snadno stratiť, a žíti bezbožne.

Plutarchus in Them.

Kdo čistú vodu do blata leje, kalí vodu,

tak kdo dobré ze zlým míšá, mravom činí škodu.

Pythagoras.

Když včela sladkosti zbírá, po kvítečkoch lítá,

tak dobrý z príkladných lidí mravy sobe chytá.

Plutar. in Moralibus.

Kdo žije bez dobrých mravúv, ne žije, než dýchá,

neb neví jak bez rozumu v čem a kam pospíchá.

Seneca apud Eras.

Buďto v nás zlosti nezhynú, však proti nim stojme,

aby nás neprevýšili, to se nejvíc bojme.

Seneca lib. I de Ira.

Tiché more k vlnobití skrz vetry se zbúrí,

tichý človek skrz tvúj nemrav k hnevu se nadurí.

Dio. Nicari Orat. 74.

Ku magnesovi železo, na [k]lej lipne zlato,

tak podobný k podobnému jak na nohy blato.

Erasmus Roterodamus.

Čokoliv na klin zavesíš, to se na nem drží,

tak nekterých zlé i dobré dokonce nemrzí.

Plutarch. de Bion.

Když tigris bubnovať slyší, od hnevu se puká,

co dobrých kojí, to zas zlých ku hnevu ponúká.

Plutarch. in Moral.

Jest zelina oslúm pokrm, zvíratúm otrava,

tak čo dobrých obrazuje, zlým se k chuti stává.

Plinius. herba Ferula.

Nekterí sú v svojich vecách do konce leniví,

a v cudzích chtejú všetečne byť zbytkem bedliví.

Erasmus in Apoph.

Ne jednaké sú zrkadlá, ne jednací lidé,

co je v tem dobré, to v tem zlé, aneb k zlému jide.

Idem.

Mnoho tisíc v svete lidu, nejsú rovní sobe,

tvár, hlas, vtip, mrav všade jiný pri každej osobe.

Idem.

Ego sum Pastor bonus

Ioan. 10.

Ej hle[:] Já sem Pastýr dobrý; mé Ovce poznávám,

za ne krev mú, dušu, telo, a i život dávám.

Opatrujem jich ochotne z púhej mej milosti,

sám se jim za pokrm dávám v Velebnej Svátosti.

Obetování k chvále Krista Pána

Tobe, Kriste Spasiteli, já človek úbohý

túto knižečku pastýrskú oddávám pod nohy.

Nech bude ku vetšej chvále Človečenství tvému,

nebo si zostal človekem k[u] užitku mému.

Zanechal si trún nebeský, človekem si zostal,

aby si mne straceného ku spasení dostal.

Ty si jiste dobrý Pastýr, nebs' zemrel za Ovce,

privédels' jich skrz zásluhy do lásky u Otce.

Dostals' podle človečenství JEŽIa velké meno,

temu se povinno klaneť všeliké koleno.

Celé Nebe, Zem, i Peklo Pánem te uznává,

i mé srdce s úctivosťú Bohem te vyznává.

Tys' mne hledal, když sem zhynul pro výstupky moje,

našel si mne, a položils' na ramená tvoje.

Ach, čož ti dám za tú lásku, Spasiteli mému,

nemám s čím bych se odplatil dobrodiní tvému.

Tobiáš polovic statku chtel dať Anjelovi,

a já všecko, čo mám, oddám tobe Pastýrovi.

Zlož mne z ramen ku tvým nohám, nech já budem dolu,

abych líbal nohy tvoje s Magdalénú spolu.

Dušu, telo, srdce, život oddám ku tvej chvále,

chcem te v živote, i v smrti vždy milovať stále.

Drž mne pod tvými nohami, a tlač milostive,

tu mne sužuj, ale potem odpusť dobrotive.

Nepropúšťaj mne od sebe, abych se nestratil,

kdybych zhynul, čož bych tobe za lásku odplatil?

Ty si, Kriste, má odplata: však moje spasení

srdci tvému láskavému velké potešení.

Túto knižku dobrých mravúv ze všej sily mojej

uhadzujem pod tvé nohy k úctivosti tvojej.

Jak by nečo srdci tvému v nej se nelíbilo,

to chcem zmazať, by na svete naveky nebylo.

Čokoliv je v nej dobrého, nech bude k tvej chvále,

a bližnímu ku užitku, žádám ne namále.

Kdokoliv ju bude čítať, osvíť mysel jeho,

aby vždycky dobré činil, chránil se od zlého.

Darování ku užitku tvému

Když to všecko písmo moje k chvále boskej cílí,

múže též byť ku užitku tobe, synu milý.

Čokoliv je tu zložené z mej težkej roboty,

to je všecko rozdelené na pastýrské nóty.

Poslyš tehdy, milý synu, tú pastýrskú nótu,

která dobre dopomáhá k dobrému životu.

Když já ku tvému užitku naučení dávám,

skrz mú prácu tvoje štestí jisté vyhledávám.

Zmysel týchto sprostých veršúv jestli chceš poznati,

dost jest jich dobrým úmyslem jednúc prečítati.

Múžeš se z nich naučiti: jak život ščaslivý

vésti múžeš neomylne, dokud budeš živý.

Dost málo já tuto píšem podle mdlej možnosti,

ty čítajíc víc pochopíš podle tvej vtipnosti.

Mnohé veci já tu perem vynótiť nemúžem,

dost mej na tem, že namále v nečem ti pomúžem.

V týchto veršoch naučení zanechávám tobe,

ráč jich prijať dobrotive, a zachovať sobe.

Však ale te napomínám, prečítaj jich pilne,

nečo v nich k tvému užitku najdeš neomylne.

Této verše k dobrým mravom skrátka vyučujú,

navyklé k samopašnosti srdc[á] ukrocujú.

I ty múžeš sobe velký užitek z nich vzíti,

jestli od zlého k dobrému dáš se nakloniti.

Jestli ale nečo najdeš, čo se te netýče,

múžeš z lásky s tým druhému pomáhať velice.

Žáden te nikdy nezhaní pro takú príčinu,

když zlú i v cudzej zahrade vytrháš bylinu.

Nediv se, dobrý [čtenáru], na to sprosté psaní,

než vymlúvaj týchto veršúv dost podle skládání.

Nemocný jich popisoval v lete na salaši,

tak tancoval, jako sprostí pískali valasi.

Na salaši k svému zdraví žinčicu užíval,

této koncepty valaské pri košároch spíval.

Když popísal své koncepty do hromady spolu,

žádá, abys' [je] uznával za Valaskú školu.

Jeden a dvacet pastýrúv vzal z Písma Svatého,

každému dal nótu svoju podle zmyslu svého.

V každej nóte je konceptúv padesát i deveť,

jestli o tem pochybuješ, opáč, jak chceš zvedeť.

V každém koncepte napsaných dvanáct rádkúv stojí

pro teho, který dluhého čítání se bojí.

Každý rádek čtrnáct syllab obsahuje v sobe,

to všecko namísto syra obetuje tobe.

Jestli najdeš který veršík proti tvojej chuti,

ž[e] bys' ho musel užívať, žáden te nenútí.

Jestli ale čítajíce najdeš jaké chyby,

múžeš zmazať, a napraviť, jako se ti líbí.

A jestli o jednej veci nalezneš dva razy,

bude lépej, čím se hl[ú]bej do pameti vrazí.

Buďto by bylo i trikrát nečo užitečné,

bude milé srdci temu, které je statečné.

Dobré mravy pomáhajú k peknej statečnosti,

ku pokoji kresťanskému, a i k pobožnosti.

S Bohem, s bližním, i ze sebú musíš pokoj míti,

jak chceš Bohu, a i lidem utešený býti.

Toto všecko tobe dávám, kdo si v Tretím ráde,

abys' vúňu dobrých mravúv rozširoval všade.

Když víš podle tvej regule pred Bohém dobre žiť,

abys' z částky se naučil též s bližním dobre byť.

Kdyby moja možnosť byla, víc bych dal než dávám,

nemej za zlé, sem chudobný, nemám víc, uznávám.

Pro lásku tvú stríbro, zlato rád bych vynaložil,

kdybych ho mel, pro to samé, abys' ty dobre žil.

V prísloví je: malá ryba jide z malej vody,

pre moju mdlosť vícej písať nemel sem slobody.

Tak mluvíme, že je lepšá od ničeho mucha,

čo dať múže, to ti dává má psotná pazucha.

Toto schválne z učitelúv mnohých je vybrané,

a tuto jako do snopkúv veršami zvázané.

Prijmi vďačne dar maličký, který dávám z lásky,

jak prečítať nechceš všecko, aspoň poslyš z částky.

Víc sem v tem podstúpil práce, nežli platí dílo,

však bych rád byl, aby tobe ku užitku bylo.

Vysmívaj mn[e], že sem všecko veršami zvažoval,

a i mysli, že sem všecko pro tebe pracoval.

Dost síce pobožných knižek je v svete pro tebe,

však o dobrých mravoch žádnú snad nemáš pri sobe.

Túto tobe z púhej lásky do ruky oddávám,

všecko ku tvému užitku v nej býti vyznávám.

Jeden veršík od druhého bohatší je neni,

ve všech rádkoch podle syllab jednaké je znení.

Zvázal sem to, by ti bylo ne len ku čítání,

ale též i v príhodlý čas slúžilo k spívání.

V jedném dúšku osem syllab musíš vypovedeť,

potem ti šesť pozústane, o tom budeš vedeť.

Na jakú nótu dva rádky dajú se spívati,

na tú nótu všecké jiné múžeš probovati.

Všecké verše jednu nótu, ne jednu cnosť majú,

pilnému považování zrozumeť se dajú.

Nedaj pozor jak se spívá, ale čo se spívá,

ne nóta, ale [text] v pesni naučení mívá.

Nótu si sprav jakú sám chceš, však na [text] pozoruj,

nekdy ze sprostého verša osvítíš zmysel tvúj.

Jestli najdeš nečo k smíchu, ty se nesmej z teho,

ale čo je k naučení, vybíraj si z neho.

Nekdy čo je k veselosti i k užitku bývá,

jestli se slušná veselosť s rozumem užívá.

Čo ti užitek prinášá s pravú veselosťú,

to si šanuj, a opatruj s velikú pilnosťú.

Veselosť bez obrazení s užitkem spojená

od všech dobrých učitelúv velmi je schválená.

Po tvých prácach dokonaných, aneb po modlení

k naučení toto čítaj, i k obveselení.

Jak ti čo prijde pred oči, čo ti známé zdávna,

nech to hned nepotupuje tvá osoba mravná.

Neni je zlé, čo dobrú vec prinášá k pameti,

však zdaliž to vykonáváš, na to máš hledeti.

Tu noviny nenalezneš, ale starších reči,

od čeho se máš zdržovať, a čo činiť svečí.

V každém koncepte nalezneš matériu jinú,

abys' v čítání težkosti nemel, milý synu.

Rozličnosť mnozí milujú nekdy z všetečnosti,

a ty tú rozličnosť miluj k tvojej statečnosti.

Neni všecko k užívání, čo se na stúl dává,

a i v knižkách všelijakých podobne se stává.

Ne všecko čo najdeš v knizce, súcé je k jedení,

mnohokráte zlosť se klade k samému videní.

Čo je dobré, to si vezmi ku nasledování,

a to nechaj, čo ti dušu, neb statečnosť raní.

Když ti já túto knižečku podávám srdečne,

k veselému čítávání ráč ju prijať vdečne.

Nic nechcem od teba za ňu. To odplata moja,

když se bude mravne držeť ctná osoba tvoja.

Jak jeden Otče náš za mne chceš se pomodliti,

budem vďačen, však i k temu nechcem te siliti.

Abych te v tejto Predmluve nezdržoval dále,

vinšujem ti všecko dobré. Mej se dobre. Vale.

Když ti toto dávám

služebník zostávám.

N. N.

Roku Pane 1755. dne 12. mesíce brezňa. V Pruském.

Pripomínání o trojnásobnej policii ku lepšému pochopení dobrých mravúv

Prv než prijdeš k dobrým mravom na pastýrské nóty,

prečítaj o policii, jak nemáš roboty.

Neni jedno policia, a i dobré mravy,

mnohý pekný politikus v mravoch je nezdravý.

Trojaká se policia ve svete nachádzá

a zas z tých trech trojnásobná na svetlo vychádzá.

Dobrá vec jest dobré veci vedeť i mluviti,

ale lepšá, když i skutkem múžeš jich plniti.

Cnostlive žiť, a i mravne na kresťana svečí,

aby dostal z cností svatosť, z mravúv pokoj vetší.

Má síc svetská policia mnoho rozumnosti,

a težko se poznávajú její podvodnosti.

Ale sama s kumšty svými tak se zamotává,

že od ščaslivých začátkúv zlý konec dostává.

Nic neplatí policia bez mravúv a cností,

to sám múžeš pochopiti podle rozumnosti.

Pekné cnosti, dobré mravy vždycky zvítezujú,

a od Boha, i od lidí milosť zasluhujú.

Policia kresťanská[,] táto cílí k chvále boskej

Hleď kresťanskú policiu, na čem ona stojí,

vždy ku chvále boskej cílí, sveta se nebojí.

Má vždy Boha pred očima, a k jeho milosti

to chce činiť, čo uznáva byť k jeho líbosti.

S cnosťami se ozdobuje, dobré skutky činí,

Boha, nebe, dobrú večnosť sobe dostať míní.

Víru, nádej, a i lásku v sobe obnovuje,

teho se pilne vystríhá, čo Búh zakazuje.

Modlitbu, púst, i almužnu vynechávať nechce,

bližního v ničem nesúdí, ze zlého se tresce.

Žije múdre, spravedlive, zdržanlive, silne,

a od hríchu, jak od hada, vystríhá se pilne.

Poníženosť jest jej milá, ščedrosť, i čistota,

strídmosť, a i trpezlivosť, pobožnosť, dobrota.

Jedine samému Bohu žádá živá býti

a bližnímu v dobrých vecách ku príkladu býti.

Bližnímu pro Boha z lásky v potrebnosti slúží,

ve všem vetšú chválu boskú rozmnožovať túží.

Múdrosť, rozum, radu, silu, pobožnosť, umení,

bázeň boží, sedem darúv žádá k ozdobení.

Pekné cnosti, dobré skutky, prikázání boží,

to pokladá za statečnosť, i za všecko zboží.

Vždycky v dobrém zetrvává, nedbá na zlé reči,

neb pro rešpekt lidský Boha zanechať nesvečí.

Láska, radosť, milý pokoj, ve všem trpezlivosť,

dluhočekání, dobrota, tichosť, dobrotivosť.

Potem pokora, čistota, zdržanlivosť, víra,

v tej kresťanskej policii scela se zavírá.

Policia mestská, neb civilis. Tá cílí k pokoji, i k užitku bližního

Táto mestská policia v dobrých mravoch sedí,

by bližního neranila, na to nejvíc hledí.

Nebo kdo chce pri pokoji s jinými obcovať,

ten se má pri dobrých mravoch všemožne zdržovať.

Kdo bližního skrz nemravy nedbá obraziti,

snad nemíní i v kresťanskej policii žíti.

Snadno tratí pokoj, svornosť a i jiné cnosti,

kdo bližního skrz nemravy nemá v úctivosti.

Svatý Pavel ne len k Bohu, než i k lidem súcí,

cnosti k Bohu, mravy k lidem zachovávať učí.

Žáden dobrý pekné mravy k chvále svej nečiní,

ale k užitku bližního jich obracať míní.

Ne tak žije, jak sloboda, ale jako svečí,

aby bližního neranil v skutku aneb v reči.

Čokoliv bližního mrzí, to nechce činiti,

chce vstyd v očoch, i statečnosť v svém chování míti.

Nekdy i to, čo sloboda, mravom velmi škodí,

a druhého k pohoršení, neb k hnevu privodí.

Aby nebyl na prekázce druhému i sobe,

pekné mravy ukazuje kdejakej osobe.

Za statečnosť svú pokládá druhého šanovať,

odtud ve všem reči, skutky učí se hamovať.

Všemu, kdo s jinými žije, má byť pokoj milý,

m[o]sí dobré mravy držeť podle všeckej sily.

V reči, v skutku, v kratochvílách, ve všem obcování,

aby jiných neohrozil, má meť ctné chování.

Mnoho trpeť, mnoho mlčeť, mnoho prohlídati,

nekdy a i krivdu znášet, všem úctivosť dati.

Policia svetská. Táto cílí ku svej chvále

Marná svetská policia sedává na koni,

kdo ju má, i s ublížením marnú chválu honí.

Pod spúsobem statečnosti komplementy činí,

s tým spúsobem si u jiných chválu získať míní.

Hluboko se ponižuje, a i líbá paty,

proto jedine, aby byl do grácie vzatý.

Ne každému, ale temu chce paty lízati,

od koho zisk, aneb chválu chce sobe dostati.

Pod spúsobem dobrých mravúv skrývá falešnosti,

v sladkých rečách lži vylívá; v skutkoch podvodnosti.

V paráde se ukazuje, když je podchlebníkem,

nekdy i pravdivej cnosti bývá žalovníkem.

Ne každému dá úctivosť, než tomu jedine,

od koho chce nečo dostať, i to v svej hodine.

Chce se líbiť očám lidským, oblíká maníru,

v sladkých rečách, v komplementoch chodívá nad míru.

Aby diabla neobrazil, skrovne Bohu slúží,

nechce znášeť obrazení, po svej chvále túží.

Na Boha nepamatuje, na bližního málo,

na svúj rešpekt nejvíc hledí, by se zlé nestalo.

Čo múže k svej chvále mluviť, nezmlčí úbohý,

činiti reverencie nestačá mu nohy.

Za cnosti, za dobré mravy komplementy klade,

kdo se tkne jeho rešpektu, bude s ním ve zvade.

Mluví Pavel; že by nebyl Krista služebníkem,

kdyby chtel pro milosť lidskú zústať politikem.

Na vysokém, chudém koni politikus sedí,

padá z neho, když na marnosť míňajícú hledí.

Ne politik, než lomitik meno jemu svečí,

čím víc láme komplementúv, tým je blázen vetší.

Katoliko-politik má dobré svedomí i dobré mravy

Katolická policia z teho se poznává,

že se k zlému samopašne nikdy neoddává.

Čokoliv múže páchnúti jakúkoliv zlosťú,

vždy se od teho varuje s velikú pilnosťú.

Rídí se podle regule svedomí dobrého,

majíc Boha v srdci svojem [n]ic nečiní zlého.

Buďto v kumšte, aneb v stave svojem se obírá,

vždycky na dobré svedomí pilne se obzírá.

Jak z prípadku neb z potreby s jinými obcuje,

nikdy z dobrého svedomí ven nevykročuje.

Čo múze byť užitečné bližnímu neb sobe,

to se činiť usiluje pri dobrém spúsobe.

Co bezpečné, chválitebné, slobodné k činení,

k tomu má chuť; chuti k zlému v srdci jeho neni.

Čo súdí podle svedomí dobrého, to činí,

a bližního v žádnej veci obraziť nemíní.

Vždycky verne, spravedlive mysel svú otvírá,

v rečách svojich nejmenšího fal[š]u nezavírá.

Buďto amfibolo[g]ická reč ho velmi mrzí,

ale predce ve všem múdrosť i pozornosť drží.

Podvodnosti ani v skutkoch nikdy nechce míti,

jaký v srdci, taký v slovech, i v skutkoch chce býti.

Lomitici takového nechcú milovati,

který neumí své srdce falšem zakrývati.

Obyčejne u podvodných za sprostého bývá,

ten, kdo svúj koncept fortilným slovem neodkrývá.

Za sprostého a hlúpého lomitik pokládá,

teho, kdo v reči i v skutku svate chodiť žádá.

Ačkoliv zlých lomitikúv dobrý človek mrzí,

predce mu Búh opatrne jeho stránku drží.

Upadajú lomitici ze svú podvodnosťú,

a katolik pevne stojí ze svatú sprostosťú.

Stoiko-politik má svedomí dobré, ale zlú policiu

Hle, stoiko-politikus svedomí síc chrání,

a regulu statečnosti až zbytečne brání.

Všecko honí do regule milej statečnosti,

proto nemá chvály žádnej, že je v zbytečnosti.

Času i príležitosti ku mravúm nehledí,

ale vždy pri dobrých mravoch jako slépka sedí.

Nehledí na čas, prípadek, príležitosť slušnú,

nemúže byť dobre mravný, neb má mravnosť hnusnú.

Koniec ukážky