© 2015, Editrice VELAR s.r.l.
Via Torquato Tasso, 10
24020 Gorle (Bg)
Italia

Z talianskeho originálu:

Le mani della Misericordia

Vydal: © Zachej.sk, 2019

Preklad: © ThLic. Mgr. Klaudia Kuchtová, Th.D.

Grafika: © Bookwork.sk

Jazyková korektúra: Mgr. Martina Bednáriková, MA, Zuzana Hašková

Biblické citácie, pokiaľ nie je uvedené inak, sú citované podľa katolíckeho prekladu: Biblia – Starý a Nový zákon, SSV, 2016.

ISBN: 978-80-8211-131-9

Všetky práva vyhradené. Žiadna časť tejto publikácie sa nesmie reprodukovať v akejkoľvek podobe alebo akýmkoľvek spôsobom (elektronicky, mechanicky, fotokópiami alebo iným spôsobom) bez súhlasu vlastníka autorských práv.

PREDHOVOR

Cesta jubilea si vyžaduje skutky milosrdenstva. Skutok nie je iba praktickým vyjadrením viery a aktívneho duchovného života. Milosrdné konanie vystavuje skúške času lásku, ktorú nám dáva Boh. Vychádzajúc z katalógu čností Nového zákona ustálila Tradícia zoznam „skutkov milosrdenstva“, ktoré sa zhodujú so skutkami v slávnej scéne posledného súdu v 25. kapitole Evanjelia podľa Matúša. Pozostáva zo siedmich prvkov (dávať jesť hladným, dávať piť smädným, odievať nahých, prichýliť pocestných, poskytovať pomoc väzňom, navštevovať chorých, pochovávať mŕtvych), ktoré nazývame skutkami telesného milosrdenstva a z ktorých sa odvodzujú skutky duchovného milosrdenstva (napomínať hriešnikov, poúčať nevedomých, dobre radiť pochybujúcim, tešiť zarmútených, trpezlivo znášať krivdu, odpúšťať ubližujúcim, modliť sa za živých a mŕtvych). Regula sv. Benedikta ich završuje záverečným odporúčaním „nikdy neprestať dúfať v Božie milosrdenstvo“ (Regula, IV, 74).

Skutky milosrdenstva vyjadrujú morálku dobrého života a predovšetkým sú odpoveďou na zanedbanie morálneho konania a dobra. Rozlišovanie medzi telesnými a duchovnými skutkami môže vyvolávať dojem určitého oddelenia tela od duše, avšak ich zoznamy nie sú prvoplánové. V skutočnosti toto rozlíšenie naznačuje, že materiálna chudoba skrýva vždy aj duchovnú biedu a duchovná chudoba nie je o nič menej dramatická než hmotná, ako to dokazuje dnešná spoločnosť oslavujúca hojnosť. Ak sa teda skutky „telesného“ milosrdenstva dotýkajú sféry praktického života, jeho primárnych potrieb (prvé štyri: hlad, smäd, oblečenie, domov) a situácií krajného utrpenia (choroba, väzenie a smrť), skutky „duchovného“ milosrdenstva sa týkajú osobného rastu (poúčanie, rozlišovanie, útecha) a zmierenia vzťahov (bratské napomenutie, odpustenie urážok, znášanie druhého) až po modlitbu za všetkých. Sv. Benedikt zveruje celé naše konanie do rúk Božieho milosrdenstva. Treba povedať, že skutky duchovného milosrdenstva odrážajú podstatu ľudskej chudoby, ktorá má výrazne depresívny účinok v súčasnom duchovnom, osobnom a spoločenskom živote. Chudoba nie je nikdy len hmotná alebo duchovná, ale v zložitej situácii našej spoločnosti sa často stáva, že nadmernému materiálnemu bohatstvu, dokonca plytvaniu a chváleniu sa majetkom paradoxne zodpovedá absencia zmyslu života, vnútorné prázdno, nedostatok nádeje, potreba útechy, hrozivá morálna a duchovná dezorientácia a nakoniec nervové zrútenie a depresia.

Jubileum milosrdenstva bude musieť objaviť silných a odvážnych sprostredkovateľov milosrdenstva. Dnešný svet potrebuje ich pomoc všade tam, kde sa struny ľudstva už viac nedokážu naladiť na melódiu radosti evanjelia. Pápež František nás k tomu povzbudzuje:

„V tento svätý rok môžeme otvoriť srdcia tým, ktorí žijú na tých najodľahlejších existenciálnych perifériách, ktoré často moderná doba tragickým spôsobom vytvára. Koľko nebezpečných a bolestných situácií sa dnes vyskytuje vo svete! Koľkými ranami na tele sú poznačení mnohí ľudia, čo stratili svoj hlas, pretože ich volanie zoslablo či zaniklo v dôsledku ľahostajnosti bohatých národov. Počas tohto jubilea je Cirkev ešte väčšmi povolaná uzdravovať ich rany, mierniť ich olejom útechy, obväzovať ich milosrdenstvom a liečiť nevyhnutnou solidaritou a láskavou pozornosťou. Neupadnime do ponižujúcej ľahostajnosti, do zvyku uspávajúceho ducha a zabraňujúceho objavovať nové veci, do ničivého cynizmu. Otvorme oči, aby sme videli biedu sveta, rany toľkých bratov a sestier zbavených ľudskej dôstojnosti, a dajme sa vyprovokovať, aby sme vypočuli ich volanie o pomoc. Naše ruky nech chytia ich ruky, pritiahnime si ich k sebe, aby pocítili teplo našej prítomnosti, priateľstva a bratstva“ (MV, 15).

To vám želá aj váš biskup, ktorý kráča vo svetle Jubilea milosrdenstva.

+ Franco Giulio Brambilla,
Biskup z Novary

Dobre radiť pochybujúcim

Cesare Falletti

RADIŤ:
ŽIŤ ŽIVOTNÉ SPOJENECTVO

Jedným z darov Ducha Svätého je dar rady. Je to neobvyklý, no veľmi užitočný dar. Už v Knihe Kazateľ je napísané: „Dvaja sú na tom lepšie ako sám človek: [...] keď padnú, jeden zdvihne druhého. Beda však samému, keď padne! Nemá pri sebe druha, čo by ho zodvihol“ (Kaz 4, 9-10).

TÚŽBA PO SEBESTAČNOSTI

Ideálom, ktorý treba dosiahnuť podľa pokriveného zmýšľania našej spoločnosti, je práve človek, ktorý nikoho nepotrebuje, pretože je úplne sebestačný, kultivovaný a rozhodný.

Vo svojom sebavedomí si myslí, že je schopný posudzovať existenciu so všetkými jej tajomstvami.

Vedľa človeka s ilúziou všemohúcnosti stojí človek, ktorý má zasa monopol na pravdu a vystavuje ju na obdiv. Nazdáva sa, že ľudstvu preukazuje službu tým, že ponúka riešenia na všetky pochybnosti, a obklopuje sa múrmi istôt.

Jeden i druhý postoj sú príznačné pre človeka, ktorý nie je schopný žiadneho vzťahu a nedokáže načúvať. Nechce alebo sa nevie viazať, uzatvárať priateľstvá či podať pomocnú ruku svojim blížnym. Vidí len seba.

Človek tak stráca vlastnú ľudskosť v snahe byť osamelou hviezdou, ktorá na oblo he sveta vydáva slabé svetlo. Takéto svetlo však na nikoho nedosvieti a ani mu neukáže správnu cestu.

Tieto postoje nevyjadrujú milosrdenstvo, aj keby ich niekto žil v dobrej viere.

Takto nemá vyzerať človek, akého stvoril trojjediný Boh – Boh, ktorý je láska a spoločenstvo.

Koniec ukážky