Zlatý fond SME

Klasické diela nielen slovenskej literatúry na

zlatyfond.sme.sk

Rozprávka o cárovi Saltanovi

Alexander Sergejevič Puškin

Objavte úžasný svet slovenských a českých e-kníh s aplikáciou

Knihy v slovenčine a češtine

Copyright © 2018 Petit Press

Copyright ePub version © 2019 iAdverti

Copyright © 2018 Zlatý fond denníka SME

All rights reserved.

Ďakujeme digitalizátorom: Viera Studeničová, Michal Garaj, Martina Pinková, Tibor Várnagy, Dušan Kroliak

Tento súbor podlieha licencii \'Creative Commons Attribution-NonCommercial-NoDerivs 2.5 License\'. Viac informácií na

http://zlatyfond.sme.sk/dokument/autorske-prava/

ISBN-978-80-559-0447-4

Pôvodná publikácia

Alexander Sergejevič Puškin. Z poezie A. S. Puškina. Matica slovenská. Turčiansky Svätý Martin 1937. 249 s. Janko Jesenský preložil.

Bibliografické poznámky

Z poezie A. S. Puškina

Preložil Janko Jesenský

Vydala Matica slovenská

1937

Knižnica Slovenských pohľadov XLVI

Knižnicu Slovenských pohľadov rediguje Dr. Andrej Mráz.

Vytlačil Kníhtlačiarsky úč. spolok v Turčianskom Sv. Martine.

Rozprávka o cárovi Saltanovi

a o jeho synovi, slávnom a mocnom bohatierovi kniežati Kvidonovi Saltanovičovi a o prekrásnej cárevne Labuti

Dievčatá tri pod oknom

priadly pozde večierkom.

„Keby cáricou ja bola, —

zrazu jedna deva zvolá, —

prichystala by som hneď

hostinu pre celý svet.“

„Keby cáricou ja bola, —

za ňou druhá dievka zvolá, —

pre celý svet bezmála

plátna by som natkala.“

„Keby cáricou ja bola, —

zatým tretia dievka zvolá, —

pre cára by čo chvíľa

bohatiera rodila.“

Ako toto hovorily,

tu sa dvere otvorily —

do izbičky vchodí cár,

krajiny tej hosudar.

Po celý čas rozhovora

počúval tie reči z dvora,

tretej reč, keď skončila,

sa mu najviac páčila.

„Krásna deva, to ti vravím,

cáricou ťa zaraz spravím,

bohatier mi bude vhod,

ty ho ku septembru zroď.

A vy, sestry, pozor dajte,

izbu túto zanechajte,

s vašou sestrou prekrásnou

poďte hneď i vy so mnou.

Tkať má jedna, druhá variť,

budeme tak hospodáriť.“

A s tým vyšiel z dvora von,

v palác svoj ich volá on.

Nerozmýšľal, nelenil,

v ten deň sa aj oženil.

Saltan cár i s družkou mladou

ku hostine čestnej sadol,

potom hostia tichučko

složili ich na lúžko,

rozišli sa v rôzne strany,

aby mladí boli sami.

Lenže zo závisti zlej

voči žienke cárovej

kuchárka hneď v zlosti skáče,

u podstavca tkáčka plače.

Cárica zas spanilá,

splnila, čo sľúbila:

v požehnaný padla stav.

Koniec ukážky