Ičiró Kišimi a Fumitake Koga

ODVAHA BYŤ NEOBĽÚBENÝ

Nájdi silu v sebe a buď osobou,

ktorou naozaj chceš byť.

Ukážka z elektronickej knihy

Z anglického originálu Ichiro Kishimi and Fumitake Koga:

The Courage to be disliked,

ktorý vyšiel vo vydavateľstve Atria Books, an imprint of Simon&Schuster, Inc., New York 2017,

preložila Simona Klimková.

Vyšlo vo Vydavateľstve TATRAN, Bratislava 2021 ako 5313. publikácia.

Vydanie I.

Prebal a väzbu podľa pôvodného návrhu spracoval Peter Zentko.

Zodpovedná redaktorka Adriana Oravcová

Jazykové redaktorky Zlata Sršňová, Ivana Fábryová

Technická redaktorka Eva Zdražilová

Sadzba Alica Dórová – ALDO, Bratislava

Vytlačil FINIDR, s.r.o., Český Těšín.

www.slovtatran.sk

:: knihy pre hodnotnejší život

All rights reserved.

Copyright © 2017 by Ichiro Kishimi and Fumitake Koga

Translation © Simona Klimková 2021

Slovak edition © Vydavateľstvo TATRAN 2021

ISBN 978-80-222-1242-7

Vytvorenie elektronickej verzie Dibuk, s. r. o., 2021

Poznámka autorov

Sigmund Freud, Carl Jung a Alfred Adler sú vo svete psychológie velikánmi. Táto kniha ponúka výber Adlerových myšlienok a učenia z filozofie a psychológie vo forme naratívneho dialógu medzi filozofom a mladým mužom.

Adlerovská psychológia sa v Európe a USA teší veľkej podpore a ponúka jednoduché a priamočiare odpovede na filozofickú otázku „Ako môže byť človek šťastný?“. Adlerovská psychológia k tomu možno pozná kľúč. Táto kniha by vám mohla zmeniť život. Vydajme sa teda na cestu spoločne s mladíkom z knihy a odhodlajme sa prekročiť „prah dverí“.

Na predmestí tisícročného mesta žil filozof, ktorý hlásal, že svet je jednoduchý a každý človek má šťastie okamžite na dosah. Jeden mladý muž nespokojný so svojím životom sa vybral filozofa navštíviť, aby zistil, ako to je. Mladík svet vnímal ako chaotickú zmes protikladov a v jeho úzkostlivých očiach bola akákoľvek predstava šťastia absolútnym nezmyslom.

Úvod

MLADÍK: Chcem sa vás ešte raz opýtať, či naozaj veríte tomu, že svet je v každom ohľade jednoduchý?

FILOZOF: Áno, svet je prekvapujúco jednoduchý, rovnako ako život.

MLADÍK: A je to váš idealistický názor alebo použiteľná teória? Inými slovami, vravíte, že všetky veci, ktorým vy či ja v živote čelíme, sú tiež jednoduché?

FILOZOF: Áno, samozrejme.

MLADÍK: V poriadku, tak vám vysvetlím, prečo som dnes za vami prišiel. Najprv by som to rád s vami čo najdetailnejšie prebral a potom by som bol rád, ak to bude možné, aby ste tú teóriu odvolali.

FILOZOF: Haha.

MLADÍK: O vašej povesti som toho počul veľa. Hovorí sa, že tu žije výstredný filozof s provokatívnym učením a názormi. Vraj tvrdíte, že ľudia sa môžu zmeniť, svet je jednoduchý a všetci môžu byť šťastní. To som počul, no podľa môjho názoru je takýto postoj absolútne neprijateľný, preto by som si to chcel sám overiť. Ak poviete niečo, čo nebude dávať žiadny zmysel, upozorním vás na to a potom vás opravím… Nebude vám to vadiť?

FILOZOF: Nie, takúto možnosť vítam. Už dlhšie som dúfal, že za mnou príde mladý človek, ako si ty, a že sa od neho budem môcť čo najviac naučiť.

MLADÍK: Vďaka. Nechcem vaše myšlienky zavrhnúť spakruky. Vaše názory zvážim a potom sa pozriem na možnosti, ktoré z nich vyplynú. „Svet je jednoduchý a život tiež“ – ak je v tejto téze kus pravdy, bol by to život z pohľadu dieťaťa. Deti nemajú žiadne očividné povinnosti, nemusia platiť dane či chodiť do práce. Ochraňujú ich rodičia aj spoločnosť, a tak sa nemusia počas dňa ničím zaťažovať. Môžu si predstavovať budúcnosť bez konca a robiť si, čo sa im len zachce. Nemusia vnímať bezútešnú realitu – majú klapky na očiach. Takže z ich pohľadu svet musí pôsobiť jednoducho. Keď však dieťa dospeje, svet mu odhalí svoju skutočnú tvár. Veľmi rýchlo pochopí, ako sa veci v skutočnosti majú a čo si môže naozaj dovoliť. Zmení názor a zistí, čo všetko je nemožné. Jeho romantický pohľad na svet sa rozplynie a vystrieda ho krutý realizmus.

FILOZOF: Chápem. To je zaujímavý názor.

MLADÍK: To nie je všetko. V dospelosti sa človek zapletie do rôznych komplikovaných vzťahov a navalí sa naňho zodpovednosť za rôzne veci. Taký bude jeho život v práci i doma a v každej role, ktorú bude zastávať vo verejnom živote. Samozrejme, bude si vedomý rôznych spoločenských problémov, ktoré ako dieťa nemohol pochopiť, vrátane diskriminácie, vojen a nerovnosti, a už ich nebude môcť ignorovať. Mýlim sa?

FILOZOF: Znie to rozumne. Pokračuj, prosím.

MLADÍK: Ak by sme stále žili v dobe, v ktorej vládne náboženstvo, riešením by mohla byť spása, lebo božské učenie by bolo pre nás všetkým. Stačilo by riadiť sa ním a následne by sme sa nemuseli nad mnohými vecami zamýšľať. Náboženstvo však o svoju moc prišlo a teraz v Boha nikto skutočne neverí. Ľudia sa nemajú na čo spoľahnúť, a preto všetkých napĺňa úzkosť a pochybnosti. Všetci žijú len sami pre seba. Spoločnosť dnes funguje takto, tak mi, prosím, povedzte – vzhľadom na tieto skutočnosti a vo svetle toho, čo som povedal: Stále si myslíte, že svet je jednoduchý?

FILOZOF: Na tom, čo som povedal, sa nič nemení. Svet je jednoduchý a to isté platí o živote.

MLADÍK: Ako je to možné? Každému je jasné, že je to chaotická zmes protirečení.

FILOZOF: Nie je však preto, že by bol komplikovaný svet. Je to preto, lebo svet robíš komplikovaným ty.

MLADÍK: Ja?

FILOZOF: Nikto z nás nežije v objektívnom, ale v subjektívnom svete, ktorému sme sami dali význam. Svet, ktorý vidíš ty, je iný ako ten, ktorý vidím ja, a nemôžeš ho zdieľať s nikým iným.

MLADÍK: Ako to? Obaja žijeme v rovnakej krajine, v rovnakom čase a vidíme rovnaké veci, nie?

FILOZOF: Pripadáš mi dosť mladý, no pil si niekedy čerstvú vodu zo studne?

MLADÍK: Vodu zo studne? Hm, to už bolo dávno, no moja stará mama mala pri dome na vidieku studňu. Pamätám si, ako som si počas horúcich letných dní vychutnával sviežu, studenú vodu z nej.

FILOZOF: Možno to vieš, ale voda zo studne má po celý rok viac-menej rovnakú teplotu, okolo 18 stupňov. To je objektívne číslo – ostáva rovnaké pre všetkých, ktorí ho odmerajú. No keď vodu piješ v lete, pripadá ti studená, a keď tú istú vodu piješ v zime, zdá sa ti byť teplá, hoci je to stále tá istá voda, ktorá má podľa teplomera 18 stupňov. To, ako ju vnímaš, záleží na tom, či je leto alebo zima.

MLADÍK: Je to teda ilúzia spôsobená zmenou prostredia.

FILOZOF: Nie, nie je to ilúzia. Vieš, pre teba je chladivosť alebo teplo studničnej vody v danej chvíli neodškriepiteľný fakt. To znamená žiť v subjektívnom svete. Pred vlastnou subjektivitou sa nedá ujsť. V tejto chvíli ti svet pripadá komplikovaný a záhadný, no ak sa zmeníš, svet sa ti bude zdať jednoduchší. Problém nespočíva v tom, aký je svet, ale aký si ty.

MLADÍK: Aký som ja?

FILOZOF: Áno… Je to, ako keby si na svet hľadel cez tmavé okuliare, preto sa ti prirodzene všetko zdá byť tmavé. No v takom prípade by si si namiesto nariekania nad temnotou sveta mohol jednoducho okuliare zložiť. Možno by sa ti potom svet javil ako priveľmi jasný a mimovoľne by si privrel oči. Možno by si mal chuť znovu si nasadiť okuliare, no dokážeš si ich vôbec zložiť? Dokážeš sa na svet pozrieť priamo? Máš na to odvahu?

MLADÍK: Odvahu?

FILOZOF: Áno, je to otázka odvahy.

MLADÍK: Tak dobre. Mám k tomu kopec pripomienok, no zdá sa mi, že bude lepšie, keď sa k nim vrátim neskôr. Vy teda tvrdíte, že „ľudia sa môžu zmeniť“. Je to tak?

FILOZOF: Samozrejme, že sa ľudia môžu zmeniť. A môžu aj nájsť šťastie.

MLADÍK: Všetci, bez výnimky?

FILOZOF: Neexistujú vôbec žiadne výnimky.

MLADÍK: Haha! Tak to sú silné slová! Začína to byť zaujímavé. Hneď si to spolu preberme.

FILOZOF: Neutečiem ani nebudem nič skrývať. Poďme to v pokoji predebatovať. Takže ty tvrdíš, že „ľudia sa nemôžu zmeniť“?

MLADÍK: Správne, nemôžu sa zmeniť. Vlastne aj ja sám trpím pre to, že sa nedokážem zmeniť.

FILOZOF: Zároveň si však želáš, aby si to dokázal.

MLADÍK: Samozrejme. Ak by som sa zmenil, ak by som mohol začať nový život, s potešením by som pred vami padol na kolená. No môže sa stať, že kľačať budete predo mnou vy.

FILOZOF: Pripomínaš mi mňa samého počas štúdií, keď som bol horkokrvným mladíkom hľadajúcim pravdu, ktorý sa túlal kade-tade a navštevoval rôznych filozofov…

Koniec ukážky