Ukážka z elektronickej knihy

Z nemeckého originálu Alma Gross: Weil du etwas Besonderes bist: Eine Geschichte über innere Stärke, Emotionen
und die Kunst dich selbst zu entfalten,

ktorý vyšiel vo vydavateľstve Alma Gross, Eisenach 2022,

preložila Eva Mládeková.

Vyšlo vo Vydavateľstve TATRAN, Bratislava 2024 ako 5448. publikácia.

Vydanie I.

Knižnú väzbu podľa pôvodného návrhu spracoval AldoDesign.

Zodpovedná redaktorka Eva Melichárková

Jazykové redaktorky Ina Martinová, Zuzana Šulajová

Technický redaktor Peter Zentko

Sadzba AldoDesign, Bratislava

Vytlačil FINIDR, s.r.o., Český Těšín.

www.slovtatran.sk

:: knihy pre hodnotnejší život

Vydanie diela bolo podporené z Fondu na podporu umenia.

All rights reserved.

Copyright © 2022 Alma Gross

Translation © Eva Mládeková 2024

Slovak edition © Vydavateľstvo TATRAN 2024

ISBN 978-80-222-1518-3

Vytvorenie elektronickej verzie Dibuk, s. r. o., 2024

Charakteristika
Zory

Volám sa: Zora

Prezývajú ma: Pupi

Farba vlasov: hnedá

Farba očí: hnedá

Vek: 6 rokov

Záľuby: maľovanie, modelovanie,

hranie

Obľúbená farba: zelená

Prednosti: premýšľanie

Čo potrebujem k životu: ocka a vzduch

Mám rada: svoju priateľku Ines

Neznášam: smútok a nespravodlivosť

Keď budem veľká, chcem byť: šťastná

Najobľúbenejšia kniha: môj pamätník

Zora sa nechce sťahovať

Čo povieš, Zorka, nezašli by sme dnes na blší trh?“ opýtal sa ma ocko, keď sme stáli v prázdnej miestnosti, ktorá čoskoro bude mojou detskou  izbou. Nepáčila sa mi. Nevedela som si vôbec predstaviť, že by som sa tu mohla cítiť dobre. Na bielych stenách nevisel jediný obraz, parkety vŕzgali pri každom kroku a vôbec, v celom byte nebolo nič okrem úspornej kuchynskej linky.

Pred týždňom sme sa s ockom presťahovali. Povedal, že sme vystihli správny čas, pretože po letných prázdninách pôjdem do super školy. „Máš ju len niekoľko krokov od domu,“ nadchýnal sa. V okolí je ticho, množstvo zelených stromov a za rohom malý park, nie ako vo veľkom hlučnom meste, kde som vyrastala.

Prechodne bývame v malom byte otcových priateľov. Cez prázdniny odišli na dovolenku. Zostaneme u nich ešte niekoľko dní, kým si nepozháňame všetko potrebné k životu, ako hovorí ocko. U otcových priateľov je celkom pekne, majú veľkú záhradu a dokonca aj hojdačku. A kopu hračiek, pretože majú deti. Sú len pre mňa, so všetkými sa smiem hrať.

Chýba mi moja priateľka Ida a mám pocit, že sa viac nestretneme. Ocko tvrdí, že autobusom je to k nej len pätnásť minút. Pozrie sa na mňa, nachýli hlavu a zdá sa mu, aspoň si to myslím, že som veľmi smutná.

Pokľakne, vezme ma do náručia a už mi steká po líci obrovská slza. Zavzlykám. Pevne ma objíme a pohojdáva zo strany na stranu. Vždy to tak robil a pomáha to aj teraz.

Pomaly sa upokojím a ponad ockove plecia hľadím z okna. Rovno pred ním stojí veľký strom a cez  zelené listy nakúka do mojej izby slnko. Zbadám, že náš tieň v slnečných lúčoch je veľmi smiešny, a zachichocem sa. Pripomína mi tučného slona.

Ocko ma pustí, ale s oboma rukami na mojich pleciach sa usmeje. „Už je lepšie, Pupi?“ spýta sa ma láskavo a ja prikývnem. Naozaj sa cítim o niečo lepšie.

Charakteristika
Raula

Volám sa: Raul

Volajú ma tiež: ocko

Farba vlasov: hnedá

Farba očí: hnedá

Vek: 38 rokov

Záľuby: práca s drevom, príroda a spev

Obľúbená farba: nebovomodrá

Prednosti: stavanie vzdušných zámkov

Bez čoho by som si  nevedel predstaviť život: bez mojej Zorky

Z čoho sa teším: zo spoločne strávených chvíľ

Čo vôbec nemám rád: hádky a brokolicu

V dospelosti chcem byť: nechcem byť dospelý

Najobľúbenejšia kniha: návod na zloženie  nábytku

Ocko si tu našiel prácu v stolárstve, už bol unavený z rušného veľkomesta, ktoré nikdy nestíchne. Trochu mu rozumiem, v meste je vždy hromada ľudí a neustály hluk.

Blší trh, vlastne to nie je zlý nápad. A možno objavíme niečo pekné do mojej izby, aby nebola taká prázdna. Vezmem ocka za ruku a radostne zahlásim: „Tak poďme na blší trh, teraz, alebo nikdy,“ a potiahnem ho k dverám. Takmer sa potkne a to nás rozveselí. Vo dverách sa ešte obrátim, žmurknem na strom zaliaty slnkom a ticho zašepkám: „Čoskoro sa vrátim, Slncostrom!“

V jarnej nálade

Sockom prebehneme cez malý park, slnko nás príjemne zohrieva a po ceste sme si kúpili zmrzlinu. Vanilkovú posypanú čokoládovými lupienkami. Hneď mám super náladu. Ocko má vždy dobrú náladu a dnes takmer výnimočnú, lebo ideme na blší trh.

Prebehneme krížom cez trávu a takmer zakopneme o ženu, ktorá sa tam vyhrieva na deke. Zdá sa, že sme ju vystrašili, ale nakoniec sa priateľsky usmeje, zavrie oči a ďalej si užíva slnečné lúče. Dnes je naozaj vhodný deň na blší trh, pomyslím si. Ešte pred týždňom stále pršalo, preto bolo sťahovanie také smutné. Ale odrazu prišla jar a rozradostnila celý svet. So slnkom prichádza radosť, to je predsa logické.

Za kríkom na konci parku zazriem pestré slnečníky. To je určite blší trh. Vyzerá nádherne, hýri všemožnými farbami. Ako sa približujeme, objavujem množstvo stánkov a ešte viac ľudí, ktorí pri nich postávajú a obzerajú, aké poklady skrývajú.

Keď zastaneme pred vchodom na trh, vidím, že je ich tu nekonečné more. „Teda,“ vyhŕknem a hneď pocítim skutočné vzrušenie. „Tu majú všetko, ocko!“ a on sa len rozosmeje. „Áno, Zorka, tiež si to myslím. Si pripravená?“ pýta sa. Jasné, že som pripravená, čo je to za otázka!

Koniec ukážky