Zlatý fond SME

Klasické diela nielen slovenskej literatúry na

zlatyfond.sme.sk

Trasoritka

Ján Chalupka

Objavte úžasný svet slovenských a českých ekníh s aplikáciou

Knihy v slovenčine a češtine

Copyright © 2007 Petit Press

Copyright ePub version © 2017 iAdverti

Copyright © 2007 Zlatý fond denníka SME

All rights reserved.

Ďakujeme digitalizátorom: Viera Studeničová, Martin Odler

Tento súbor podlieha licencii \'Creative Commons Attribution-NonCommercial-NoDerivs 2.5 License\'. Viac informácii na http://zlatyfond.sme.sk/dokument/autorske-prava/

ISBN-978-80-559-0212-8

Pôvodná publikácia

Ján Chalupka. Výber z diela v dvoch zväzkoch. Zväzok II. (Drámy). Slovenské vydavateľstvo krásnej literatúry. Bratislava 1954. Str. 169 — 197..

Bibliografické poznámky

Prvé publikovanie

Trasořitka, anebo: Stará láska se předce dočekala. Frasska we třech Gednánjch. W Swatem Mikuláši 1833 u Kašpara Fejérpatakyho de Kelecsén. Tiskem Wertmüllera w Lewoči.

Predslov

Že vraj Trasoritka! „Nuž a potom?“ — To je urážlivé meno. — „A vrana, kukučka, vrabec, atď. nie?“ — To je všetko inšie. — „A predsa jedno, lebo sú to tak vtáci, ako tá urážlivá Trasoritka. A či si sa Beloritku tiež hanbil vysloviť? — Čože ale povieš, keď sa bude v „Starúšovi“ Svrboritka spomínať? — Či vieš, čo je to? Šíp tak je ker ako tŕň a iná krovina. Šípky sú jeho ovocie, a to voláme svrboritky. Prečo sa tak volajú, to si, tuším, skúsil ako chlapec. — Keby si francúzsky rozumel, znal by si, že gratte-cul to isté znamená, čo naša svrboritka. Magna ingenia conveniunt.“[1]

Osoby

DARYBER, richtár a predošlý rechtor v Kocúrkove

ČARBAY, notár

LESEBUCH, doktor

TRASORITKA, obstarná panna

FRNTOLÍN, jej starodávny záletník

VODUPIL, krčmár

ULAP, mestský dráb

Výstup 1.

(Chyža richtárova. Na stole rozličné písma a noviny, zvonček, mapa.)

Richtár sám.

(Sedí pri stole a preberá papiere. Pozdejšie Ulap.)

RICHTÁR Predsa by som volil dnes byť rechtorom ako richtárom. — To nikdy nemáš toho odpočinku. — Ani nevieš, biedny človeče, kde ti hlava stojí. Jedna smutná povesť druhú honí, ako sa to tamtomu ubiedenému Jóbovi vodilo. — Teraz ja to len ozaj cítim, čo to znamenalo, keď som spievaval: „Úzkosti na srdce mé valí se ze všech strán.“ — Za onoho času mrcha žena a teraz olovená richtárska palica. (Volá.) Ulap! — Celý Planfús[2] vraj len hŕba popola — predvčerom vraj v Krikeháji[3] a v Kocúrkove že po tri noci — jedna za druhým horelo. — Assecuro,[4] počnúc ab amplissimo magistratu[5] všetci až po hlásnika ako otrávení chodíme. Pulvis et umbra sumus.[6]

(Volá.) Ulap! (A zvonček po tri razy natriasa.) — Len kde ho tak dlho vláči canis mater?[7] — Tuto, hľa. kurens.[8] A tu ešte štvoro pražských novín z konca roku minulého. Či to, či to pred seba vziať? — Čo som tam do toho kurensa nakukol, to je veru naskrze nie pro consolatione.[9] — Tá nešťastná cholera! — Musím do tých novín nazrieť, azda sa z nich dá niečo vyčítať. (Číta a hlavou krúti.) — Veď ja povedám. (Volá strmo.) Ulap!

ULAP Dobré ráno vašej urodzenej milosti! Či dobre ráčili odpočívať?

RICHTÁR Ulap, dobre — taký spachtoš, ale richtár nie. A teraz sa nebude odpočívať, ale na všetky strany behať. Či ma rozumieš? Po prvé zavolaj mi pána doktora, a to cvalom! Či ma rozumieš?

ULAP Nuž akože? — Veď azda nevravíte po nemecky.

RICHTÁR A do maďarčiny sa rozumieš ako hus do piva. — A teraz stúpaj!

ULAP Len sa kus obrídim, hneď som tu. (Odíde.)

RICHTÁR (číta v novinách) Hm, hm! Ešteže kú strelu? — Že vraj v Moskve! — To je tam kdesi in Russia. To som si ešte ex Syntaxi[10] zachoval. — Semže tú mapu! (Hľadá zôkol a vôkol.) Aha. tu si! To vynesie dobrých sto míľ od Krikehája. (Vezme cvernu a meria.) To musí byť ďalej od Kološváru.[11] (Meria zase.) — Ale rozkaz je tu, aby sme sa vraj mali na pozore. Nuž a my executiva potestas[12] musíme podľa toho pokračovať.

Výstup 2.

Ulap a richtár.

ULAP Odkazuje jeho milosť pán doktor, že sa vraj hneď ustanoví na rozkaz vašej urodzenej milosti, ale prosí za pozhovenie. Chce vraj vyhotoviť akýsi fízus-reberdus[13] o tom starom kapitánovi, čo včera zomrel a čo ho on zo suchotín vykuríroval.

RICHTÁR A nového nič? Nikoho ste nepopadli?

ULAP Dvanásti sa po meste až hen po šibeničnú bránu prechádzali.

RICHTÁR A nič, a nič?

ULAP Ani za nechet blata.

RICHTÁR No veď ich my vyšľakujeme. Ale nie, keď ako ty na každej postriežke zadriemeš, dobre že ti líšky uši neokoštujú. Len ešte dve-tri noci.

ULAP Včera na mrkaní, pravdaže, hrebenár akéhosi Nemca tam na nižnom huštáku zazrel, hneď za ním pospiechal, volal. Ale ten hybaj po záhumní a — ako by sa bol prepadol. — A teraz si ho hľadaj, kde vieš.

RICHTÁR Toto mi je vec podozrivá.

ULAP A mne to od včera večera v hlave trčí a vrčí.

RICHTÁR Ej. ten hrebenár si mal lepšie rozumom pohnúť a celé mesto mal zbúriť, čopriam o polnoci.

ULAP No nič to preto, urodzená milosť. Všetko sa to napraví. Mne sa všetko tak vidí, že ho už v hrsti máme toho Nemčiska, ale na zajace s bubnom nechodíme. Či ma rozumiete?

RICHTÁR Nuž?

ULAP Ja som ale, pravda, len tak zďaleka počul,, že do hostinca „Pod rohami“ akýsi Nemec privandroval. Dlhý kaput, črievice, vysoký klobúk — docela ako náš pán doktor.

RICHTÁR Pravdaže Nemec. To je ako bis duo sunt quatuor.[14] — No, aleže rozumne — prudenter et circumspecte![15]

A keď sa presvedčíš, cituj ho ad figuram niagistratus.[16] A keby odporoval — sem s ním, čo ho aj poviažete. — Zavolaj si suseda mäsiara i s tovarišom na pomoc. — Aleže sa vopred povyspytuj, kto je, čo je, aby si mi dákeho čerta nevyviedol a sebe dva buchy a tri šuchy[17] neutŕžil. — A teraz cválaj zase k tomu doktorovi, aby jeho fízus-reberdus na stranu odložil a stante pede[18] sa tu ustanovil.