Zlatý fond SME

Klasické diela nielen slovenskej literatúry na

zlatyfond.sme.sk

Medený jazdec

Alexander Sergejevič Puškin

Objavte úžasný svet slovenských a českých e-kníh s aplikáciou

Knihy v slovenčine a češtine

Copyright © 2018 Petit Press

Copyright ePub version © 2019 iAdverti

Copyright © 2018 Zlatý fond denníka SME

All rights reserved.

Ďakujeme digitalizátorom: Viera Studeničová, Michal Garaj, Martina Pinková, Tibor Várnagy, Dušan Kroliak

Tento súbor podlieha licencii \'Creative Commons Attribution-NonCommercial-NoDerivs 2.5 License\'. Viac informácií na

http://zlatyfond.sme.sk/dokument/autorske-prava/

ISBN-978-80-559-0433-7

Pôvodná publikácia

Alexander Sergejevič Puškin. Z poezie A. S. Puškina. Matica slovenská. Turčiansky Svätý Martin 1937. 249 s. Janko Jesenský preložil.

Bibliografické poznámky

Z poezie A. S. Puškina

Preložil Janko Jesenský

Vydala Matica slovenská

1937

Knižnica Slovenských pohľadov XLVI

Puškinov význam

Sto rokov sa už sklonilo nad rovom tohto básnika a nevšedný je osud jeho mena, jeho života i diela. Nevšedný v samotnom Rusku predrevolučnom i porevolučnom, nevšedný v europských literatúrach. Ani jeden ruský básnik nezapôsobil natoľko na dušu pokolení ruských v svojom čase, ale ešte väčšmi v rokoch po svojej smrti v druhej polovičke 19. storočia, a okrem neho máloktorý tak všestranne a bezvýhradne vplynul do europských literárnych obzorov. Puškin svojou postavou stvoril v ruských dejinách medzník prelomový dvoch etáp, zdvihnúc v svojom diele a svojím pôsobením duchovné dedičstvo storočí predošlých, premenil ho v svojom čase na prameň oživujúcich síl a podnetov práce, ktorá mala premeniť najmä duchovný výzor ruského svetadiela. Puškinovo meno teda stojí dnes v historii ruského národa ako meno kriesiteľa-veštca a budovateľa, inšpirátora mohutného ruského rozmachu. Duchovný život ruský 19. storočia, rozmach literatúry, ale vôbec i kultúrno-národný má svojho obrodzovateľa a pôvodcu v Puškinovi, v jeho smelých, podmanivých poukazoch a vyzvaniach, v jeho geniálnych vyzdvihovaniach všetkého typicky ruského, teda niečoho bezpečného, na čom možno budovať a čím sa možno v práci riadiť a posmeľovať. Puškinov zástoj je priebojný s každej stránky, je postavou rusých dejín, ktorá i životom svojím, teda v tom i stanoviskom k otázkam svojho času a k ľuďom svojho obdobia, a konečne i svojím dielom vysoko vyčnieva medzi rovesníkmi.

Životné osudy Puškinove sú nie menej zaujímavé a významné, ako jeho diela. Ba pri Puškinovi možno hovoriť o tvorcovi, ktorý svoje dielo životom vykupoval a svojou životnou púťou vybojovával miesto a právo svojim dielam. Puškin je z básnikov, ktorí svoje dielo stavali ako protest proti životným priehradám a slobodu putnajúcim zákonom, ale tento protest svojím životom zdôrazňovali a o jeho vážnosti a pravde svedčili. Je pravda, že básnik svojím dielom tvorí si svet svojej duše, prenáša do svojej poézie predobrazy snenia a túžob, teda takých síl, ktoré v praktickom živote nikdy nenachodia, ani nenájdu splnenia, ale Puškin je z básnikov, ktorý svojím dielom tvoril predobraz života aj v praktickom svete uskutočniteľného, sveta krajšieho a dokonalejšieho ako bol ten, ktorý dobrovoľne i nútene musel prežiť od r. 1799 do 1837 v Moskve, v Petersburgu, Kišineve, Michajlovskom, Boldine, na Kryme a na mnohých miestach cárskeho Ruska. A vari pre takéto vlastnosti svojho diela i života stal sa Puškin takým významným a priam nepostrádateľným spolutvorcom dejinného vývinu ruského. Mužné stanovisko, nekompromisne bránené všade na každom mieste a v akýchkoľvek okolnostiach, priamočarosť a neochvejná láska k spravodlivosti spôsobily mu vari všetky životné trpkosti, ale práve týmito vlastnosťami víťazil nad svojím okolím a týmito črtami napojené jeho dielo prebíjalo sa k svetlu mocnému, osvecujúcemu nielen pokolenia mu súčasné, lež vedúce a orientujúce i generácie neskoršie. Tvoril on skutočne obraz nového sveta, mal vlastnosti ozajstného tvorcu, ktorý dáva nielen výraz svojej doby a svojich prežití, ale preniká do ciest minulosti a dešifruje ich pre určenie smeru budúceho vývinu.

Čaroval i zastrašoval svojou osobnosťou. Jedných vábil jeho nezávislý duch, jeho rozlet, rozmach — druhých poburoval. Jeho úsudok triafal do podstaty a mnohých si tým získaval ako ukazovateľ cesty, ale mnohých znepokojoval, lebo búral ich neživotné krámy. Stretal sa s každým zoči-voči, preto mal oddaných priateľov a ctiteľov, no práve pre takéto vlastnosti mnohých znemožňoval a demaskoval. V najnebezpečnejšej pre seba situácii neutekal, naopak, vedel najsť východisko a nebol by sa podrobil ani presile, ani bezpráviu, aj keby ho to malo stáť hlavu. Niekoľko rokov prežijúc vo vyhnanstve pre literárnu činnosť proti Alexandrovi I., náhle je zavolaný novým cárom Mikulášom I. do Moskvy. Sviežo bolo po rátaní sa s dekabristmi a na otázku cárovu, či by sa bol zúčastnil na povstaní, keby bol býval v sídelnom meste, Puškin otvorene priznáva, že hej, že len neprítomnosti môže ďakovať, že tiež neputoval na Sibír. Ale táto otvorenosť bola príčinou, že celý jeho život bol viazaný Mikulášom I. a že nevychodil zo siete žandárov a že ani jeden jeho rukopis nevyšiel na svetlo bez zvláštnej, mimoriadnej cenzúry samého cára, v skutočnosti však náčelníka žandárov — Benkendorfa. No boril sa s týmito prekážkami; slúžiac cárovi a Rusku, cárom bol sputnaný, a ktože dnes už vysleduje všetky nite intríg a prejavov zlej vôle, ktoré dostaly básnika pred osudný výstrel?

Prometejský odboj básnikov vyznačil mu v diele jeho nehynúce miesto, jeho borba o nový život, vlastne o vyšší a spravodlivejší svet, zreteľná je ako víťazstvo z jeho diel, ktoré je odkazom aj po sto rokoch vzácnym a nedostižným. No prichodí tu, najmä po sto rokoch, do úvahy celé jeho dielo, všetkých druhov, od lyriky intímnej a básní lyricko-epických až k novelám, románom a básňam, ktorými vyjadroval ruské národné motívy a spracovával ich v priam symbolické výrazy a znaky duchovného bohatstva. Od raných rokov, keď už ako lyceista písal nadšením sršiace ódy a apostrofy na rozličné príležitosti a osobnosti ruského života, badať v tóne jeho prác nepretržite stupňovanú pieseň duše, túžiacej objať svojím nadšením a poznaním celý svet a vesmír, preniknúť každý, i najdrobnejší prejav života. Odprvoti pohľad Puškinov vyznačuje sa jasnosťou a zreteľnosťou, hĺbkou, ktorá riadi jeho kroky a rozlety ako v drobnej lyrike, i v básňach veľkých koncepcií. No popritom ako nie menej významná a charakteristická črta ukazuje sa v celom jeho básnickom odkaze vyrovnanosť človeka, rátajúceho i najťažšie prežitia spokojným pohľadom do zákonov stvorenia. Neutiekal sa nikdy k nejakému ospravedlňovaniu osudu alebo k reptaniu na nevyspytateľné poslanie človekovo na tejto zemi, hoci vidieť na každom jeho riadku smútok, ťažko prepojený krvou poznania.

Koniec ukážky