Zlatý fond SME

Klasické diela nielen slovenskej literatúry na

zlatyfond.sme.sk

Prsteň

Terézia Vansová

Copyright © 2008 Petit Press

Copyright ePub version © 2026 iAdverti

Copyright © 2008 Zlatý fond denníka SME

All rights reserved.

Ďakujeme digitalizátorom: Viera Studeničová, Peter Krško, Zuzana Došeková, Lucia Trnková, Katarína Diková Strýčková

Tento súbor podlieha licencii \'Creative Commons Attribution-NonCommercial-NoDerivs 2.5 License\'. Viac informácií na

http://zlatyfond.sme.sk/dokument/autorske-prava/

ISBN-978-80-559-1204-2

Pôvodná publikácia

Terézia Vansová. Julinkin prvý bál. Mladé letá. Bratislava 1977. 147 s.

Bibliografické poznámky

Terézia Vansová: Prsteň

Dr. Margita. Valehrachová-Matulayová zostavila výber, upravila text a napísala doslov, poznámky a slovník.

Dagmar. Toholová, technická redaktorka.

Prsteň

Čo sa tu opisuje, stalo sa dávno — tak asi pred revolúciou. Myslím revolúciou, ktorá prehrmela nad hlavami našich otcov a starých otcov roku 1848.

V ten čas žil kdesi vo Veľkom Honte, ďaleko od hlavnej hradskej, v dedinke od sveta vzdialenej mladý farár. Jeho rodinné meno nemusíme vedieť, krstným menom volal sa — tuším — Samko.

Nebol v cirkvi ešte dávno; bola to jeho prvá fara, preto bol ešte slobodný. Jeho cirkevníci sa mu veľmi potešili, lebo pán farár pred ním bol veľmi starý, troška hluchý a troška slepý, a tak nevládal odbavovať služby božie, ako by si bol žiadal sám a jeho cirkevníci tiež.

Keď starý pán umrel, cirkevníci po dlhej porade a uvažovaní dali opraviť faru, a keď si vyvolili mladého farára, chválilo nielen samé dielo svojho majstra, ale i majstri pochvaľovali dielo, faru, a pritom i voľbu farára.

Jeden starký povedal: — Ej, haj, naša fara oslávená, veru naša fara oslávená! — A kýval spokojne šedivou hlavou.

Druhý prisvedčil a doplnil mienku o fare ešte dôraznejšie: — Ej, veru, pristala by do tej fary teraz už mladá pani farárčička!

A že cirkevníci nemajú radi farára dlho neženatého — sami najlepšie vedia prečo — pretriasali túto myšlienku ďalej, a jeden neokúňal sa poradiť pánu farárovi, aby sa oženil, lebo že „neni dobre človeku samotnému“.

Tak isto radila i matka Samkova, ktorá prišla zariadiť mu domácnosť, a láskavo povedala:

— Ožeň sa, syn môj, lebo ja nemôžem dlho ostať pri tebe; otec je slabý, potrebuje opateru.

Koniec ukážky