Rudyard
KIPLING

AK JASNÚ
HLAVU
NESTRATÍŠ...

Elektronická kniha

TATRAN

Tento preklad venujem pamiatke môjho manžela Jána Bálika,

ktorý bol v záverečnom období svojho života

pozorným poslucháčom tohto pretlmočenia

Kiplingových veršov a poskytol mi neoceniteľné rady.

Prekladateľka

KONTROVERZNÝ, NO JEDINEČNÝ BÁSNIK

Rudyard Kipling je dodnes, najmä čo sa týka jeho poézie, autor, ktorý môže inšpirovať kvášnivým nezhodám, ajeho miesto vliterárnej akultúrnej histórii zďaleka nie je ustálené. Aby sme lepšie pochopili motiváciu Kiplingovej básnickej tvorby, musíme si najprv priblížiť spisovateľov život.

Narodil sa 30. decembra 1865 v Bombaji (dnes Mumbai) vIndii, ktorá bola vtom čase súčasťou Britského impéria. Jeho otec, John Lockwood Kipling, vyučoval architektonické sochárstvo abol riaditeľom výtvarnej školy. Kiplingovci sa považovali za anglických Indov (tak sa v19. storočí nazývali ľudia britského pôvodu žijúci vIndii) arovnako vnímal sám seba aj ich syn, hoci väčšinu života prežil inde. Rozporuplnosť národnej identity sa tiahne celou jeho prozaickou ibásnickou tvorbou. Vdetstve sa pestúnka asluha zhovárali sním is jeho sestrou po hindsky, srodičmi deti komunikovali vangličtine.

Ako päťročného ho spolu strojročnou sestrou Alice, ako bolo zvykom, poslali do Anglicka (do Southsea vPortsmouthe) kmanželom Hollowayovcom, ktorí sa starali ovýchovu detí britských občanov žijúcich vIndii. Zažil unich kruté zaobchádzanie. Kjeho sestre boli zhovievavejší, pretože sa nazdávali, že by sa raz mohla stať ich nevestou. VAnglicku však mali kiplingovské deti aj rodinu, uktorej trávili sviatky vpríjemnejšej atmosfére. Matkina sestra Georgiana bola vydatá za maliara Edwarda Burne-Jonesa, ktorého tvorbu výrazne ovplyvnilo neskoršie štádium hnutia prerafaelitov. Na jar roku 1877 sa Alice Kiplingová vrátila zIndie aodviedla deti zhollowayovskej domácnosti.

Roku 1878 poslali Kiplinga do Westward Ho, internátnej školy vAnglicku, kde sa chlapci pripravovali na pôsobenie vozbrojených silách. Útly krátkozraký chlapec tam musel znášať šikanovanie. Ku koncu pobytu vtejto škole sa ukázalo, že vojenská kariéra preňho neprichádza do úvahy anemá ani dostatok schopností na to, aby získal štipendium na univerzitné štúdium vOxforde. Keďže rodičia nemali prostriedky, aby ho mohli finančne podporovať, zamestnal sa vLáhaure (vdnešnom Pakistane), kde sa jeho otec medzičasom stal riaditeľom tamojšej akadémie výtvarných umení azároveň pôsobil ako správca múzea. Kipling sa stal pomocným redaktorom miestnych novín Civil & Military Gazette. Roku 1886 publikoval svoju prvú básnickú zbierku Oddielové popevky (Departmental Ditties). Vroku 1887 ho preložili do väčších sesterských novín The Pioneer, odkiaľ ho však začiatkom roku 1889 po nezhodách prepustili. Vtom období už intenzívne tvoril apublikoval svoje prozaické diela. Finančné prostriedky získané zhonorárov aodstupného od zamestnávateľa sa rozhodol použiť na cestu do San Francisca cez Rangún, Singapur, Hongkong aJaponsko. Počas dlhšieho pobytu vSpojených štátoch posielal do Pioneera články, ktoré neskôr publikoval vcestopise Od mora kmoru (From Sea to Sea, 1899).

Vrátil sa do Londýna, ktorý považoval za centrum kultúry avzdelanosti. Po istom čase však začal pociťovať psychické problémy aroku 1891 sa na radu lekárov vybral do Južnej Afriky, Austrálie, na Nový Zéland aznova do Indie. Tam sa však dozvedel, že jeho priateľ Wolcot Balestier náhle zomrel na týfus. Rozhodol sa ihneď vrátiť do Londýna. Požiadal oruku Wolcottovu sestru Caroline Balestierovú, sktorou mal už vtom čase romantický vzťah. Zosobášili sa arozhodli sa cestovať. Vdôsledku krachu banky, vktorej mali uložené finančné prostriedky, sa však museli uchýliť do Vermontu vSpojených štátoch, kde si prenajali chatku, ktorá sa im na dlhší čas stala domovom. Kipling sa tam cítil spokojný.

Dňa 29. decembra 1892 sa narodilo ich prvé dieťa, dcéra Josephine. Vtom období začal Kipling pracovať na svojom najznámejšom prozaickom diele Kniha džunglí (The Jungle Book, 1894). Roku 1895 vydal Druhú knihu džunglí (The Second Jungle Book). Vo februári 1896 sa narodila druhá dcéra Elsie. Vdôsledku politických problémov apríbuzenských nezhôd sa rodina roku 1896 vrátila do Anglicka.

Vauguste roku 1897 sa narodil syn John. Začiatkom roku 1898 Kipling vycestoval srodinou na zimné prázdniny do Južnej Afriky, zčoho sa stala každoročná rodinná tradícia. Kiplinga, ktorý sa medzičasom stal uznávaným básnikom Britského impéria, tam vrelo prijali najvplyvnejší politici Kapskej kolónie vrátane Cecila Rhodesa. Obdobie rokov 1898 – 1910 bolo pre juhoafrické dejiny kľúčové, po druhej búrskej vojne (1899 – 1902) nasledovala mierová zmluva avytvorenie Juhoafrickej únie (1910), čo sa odrazilo aj vKiplingovej tvorbe (pozri verše ztohto obdobia avysvetlivky knim).

Roku 1899 pri pobyte vSpojených štátoch dostali Kipling ajeho najstaršia dcéra Josephine zápal pľúc, ktorému Josephine podľahla.

Na začiatku 20. storočia dosiahla Kiplingova popularita vrchol. Roku 1907 získal ako prvý Angličan Nobelovu cenu za literatúru.

Po vypuknutí prvej svetovej vojny zahynul roku 1915 vboji jeho syn John. Kiplingova tvorba zobdobia vojnových rokov itesne po nich je veľmi pôsobivá, ikeď vdôsledku jeho reputácie ako básnika oslavujúceho impérium (pravdivej len sčasti, zväčša vznikla nedôsledným čítaním jeho ironicky mienených básní, čím sa budeme zaoberať ďalej), nezískala väčší čitateľský ohlas. Dňa 18. januára 1936 Kipling zomrel na prasknutý dvanástnikový vred. Popri svojom najpopulárnejšom diele Kniha džunglí zanechal po sebe viac ako dve desiatky prozaických prác, do ktorých boli často začlenené aj básne. Vydal päť samostatných básnických zbierok: Oddielové popevky (Departmental Ditties, 1886), Kasárenské balady (The Barrack Room Ballads, 1892), Sedem morí (The Seven Seas, 1896), The Five Nations (Päť národov, 1903) aUplynulé roky (The Years Between, 1919).

Básne vtomto výbere sú radené chronologicky (pozri Edičná poznámka), bez ohľadu na to, či boli publikované vprózach, časopisecky, alebo vbásnických zbierkach.

„Kipling bol všestranný azložitý autor, ktorý tvoril vrozmanitých žánroch, často vyjadrujúcich protirečivé spoločenské apolitické postoje, apreto je mimoriadne ťažké kategorizovať jeho prácu…

Kompletná zbierka Kiplingovej poézie obsahuje viac ako osemsto strán apribližne toľko básní… Vjeho veršoch nachádzame takmer všetky fazety života vich nekonečnej rozmanitosti, zvyčajne namaľované vo farbách Britskej ríše. Mnohé zbásní stratili vpriebehu rokov relevantnosť, vkolektívnej pamäti už vybledli adnes sú rovnako nepochopiteľné ako politické aspoločenské udalosti, ktoré opisujú.“1

Básňami zvojenského prostredia, publikovanými vrokoch 1886 – 1892, sa Kipling usiloval osloviť hlavne britských vojakov, ktorí slúžili vrôznych častiach Britského impéria. George Orwell sa oich kvalite vyjadruje týmito slovami: „Kipling vidiotskej miere idealizuje armádnych dôstojníkov, najmä nižšie postavených, no obyčajný vojak, hoci ho poníma vľúdne aromanticky, musí byť komický. Vjeho podaní vždy hovorí štylizovaným cockney dialektom, vmalom výrazovom rozsahu, no so starostlivo vypustenou spoluhláskou h, ana konci slov aj gas… Viete si predstaviť obyčajného vojaka, vdevätnástom storočí alebo teraz, ako číta Kasárenské balady spocitom, že je tu spisovateľ, ktorý hovorí vjeho mene? … Pravdou však zostáva, že mal oveľa väčší záujem oobyčajného vojaka aoveľa úzkostlivejšie ako väčšina dnešných liberálov sa dožadoval, aby sa sním zaobchádzalo dobre… Kipling, rovnako ako väčšina ľudí schopných písať vojnovú poéziu, sa nikdy nezúčastnil bojov, no jeho ponímanie vojny bolo realistické.“4

Zpoézie zuvedeného obdobia som vo výbere uprednostnila verše zprostredia obyčajných indických ľudí, ktoré sú plné pochopenia ajemnej irónie aprotirečia tak obrazu Kiplinga ako nadradeného imperialistického básnika. Tento mýtus vyvracajú aj verše zďalšieho obdobia jeho tvorby, stačí si pozorne prečítať napríklad Pieseň Angličanov zroku 1893, ktorú mnohí považujú za oslavu Britského impéria. No Pieseň belochov zroku 1900, ktorú Kipling najprv prečítal len vúzkej spoločnosti apublikoval ju až neskôr, je zjavne poplatná obhajovaniu britských záujmov vJužnej Afrike.

Prejdime však ku Kiplingovej najdiskutovanejšej básni Bremeno bielych zroku 1899. Kipling ju napísal po príchode zo Spojených štátov do Anglicka atýka sa americkej okupácie Filipín, ktoré Američania prevzali vrámci mierovej zmluvy so Španielskom po skončení španielsko-americkej vojny. Vinternetových diskusiách nachádzajú dnešní čitatelia nápadnú podobu samerickou vojnou vIraku adobre chápu ironický podtón, hovoriaci o„nevďačnosti“ tých, ktorým sa mocní tohto sveta usilujú „pomáhať“. Mnohí ľudia však dodnes používajú slovné spojenie Rudyarda Kiplinga „bremeno bielych“ bez toho, aby pochopili iróniu, ktorá bola Kiplingovým zámerom. Kipling sa stal veľmi diskutovaným autorom. Jeho tvorba, najmä básnická, získala pozitívny inegatívny ohlas. Obsah a štýl jeho diel aj obdobie, v ktorom tvoril, prispeli k tomu, že ho často nechápali anedoceňovali.

„Zdroje nepochopenia Kiplingovej básnickej tvorby sú zrejmé: pri letmom či nepozornom čítaní môžu vznikať len povrchné postrehy obásňach scitlivou témou. Kiplingova poézia bola azostáva nestráviteľná pre mnohých, ktorí ju zatracujú len na základe jej politickej neprijateľnosti. Agresívnym odporom voči akademikom aobdivom kmužom činu si odcudzil mnohých, ktorí najpravdepodobnejšie mohli písať ojeho poézii.“3

„Kipling chápal ľudí avo svojich veršoch uchováva myšlienky, pocity, nádeje azúfalstvo tých, ktorých básnici zvyčajne ignorovali… Kiplingov prístup kpoézii nebol lepší ani horší ako prístup jeho súčasníkov; bol len iný, lebo sa zameral na iné publikum, než je literárna elita.“2

Jana Kantorová-Báliková

Bibliografia:

5. Wikipedia: http://en.wikipedia.org/wiki/Rudyard_Kipling.