© Effatà Editrice, Via Tre Denti 1, 10060 Cantalupa, ltaly.

Preložené a upravené z talianskych publikácií Chi calunnia uccide, Non sparlare degli altri, lnvidia veleno mortale a La Vergine del silenzio od Emiliana Antenucciho.

Vydal © Zachej.sk

Preklad © Tomáš Koscelanský

Grafika © Bookwork.sk

Jazyková korektúra: Michaela Gočalová

Citácie sú uvedené podľa:

Biblia – Starý a Nový zákon, katolícky preklad, SSV, 2016

Katechizmus Katolíckej cirkvi, SSV, 2017

ISBN 978-80-8211-722-9 ePub

Všetky práva vyhradené. Žiadna časť tejto publikácie sa nesmie reprodukovať v žiadnej podobe ani žiadnym spôsobom (elektronicky, mechanicky, fotokópiami ani iným spôsobom) bez súhlasu vlastníka autorských práv.

Predslov

Aj ticho je jazykom Boha a tiež jazykom lásky, ako píše svätý Augustín: „Ak mlčíš, mlč z lásky, ak hovoríš, hovor z lásky.“ Neohovárať druhých nie je len morálne, ale aj ľudské, pretože keď ohovárame druhých, poškvrňujeme obraz Boha, ktorý je v každom človeku. A správne používanie slov je dôležité. Slovo môže byť pohladením, bozkom, drogou, ale aj nožom, mečom či guľkou. Slovami môžeme hovoriť dobre alebo zle, slová môžu byť nepriechodnými stenami alebo otvorenými oknami.

Keď zhadzujeme „bomby“ klebiet, ohovárania a závisti, stávame sa vlastne „teroristami“. Prostá cesta svätej Matky Terezy z Kalkaty je cestou každého kresťana k svätosti: „Ovocím ticha je modlitba, ovocím modlitby je viera, ovocím viery je láska, ovocím lásky je služba, ovocím služby je pokoj.“ Vychádzame z ticha a dostávame sa k láske k druhým.

Nech nás Matka ticha naučí správne používať jazyk, nech nám dá silu dobrorečiť všetkým. Nech nám dá pokoj v srdci i radosť zo života.

Pápež František

„Modlíte sa k Madone ticha?
A viete, že Madona ticha nás všetkých ochraňuje,
aby sme sa nestali klebetníkmi?
Je niekto z vás klebetný? Nie?
Keď dostanete chuť klebetiť, zahryznite si
do jazyka a modlite sa k Madone ticha.
Ste prekvapení? Žiadne klebety: keď sa začne
klebetiť, Madona odchádza. Buď ona alebo
klebetenie, musíte si vybrať.“

Pápež František,

Rozhovor so spoločenstvom Matky ticha
brata Emiliana Antenucciho

na konci audiencie v stredu 7. novembra 2018

„Klebetenie je ,teroristický čin‘,
pretože ním zhadzuješ bombu, ničíš druhých,
zatiaľ čo ty si v pokoji zmizneš! Preto treba
uchovávať kňazské bratstvo. Prosím, žiadne klebety!
Bolo by pekné umiestniť pri každom vchode nápis:
Zákaz klebetenia! Tu (v Apoštolskom paláci)
je obraz Madony ticha pri výťahu na prízemí.
Madona hovorí: ,Žiadne klebety!‘“

Pápež František,

Príhovor k Pápežskému kolégiu v Ríme,
v sobotu 21. októbra 2017

Žene, ktorá sa spovedala z častého ohovárania, svätý Filip Neri položil otázku: „Často takto zle hovoríš o svojom blížnom?“ „Veľmi často, otče,“ odpovedala žena. „Dieťa moje, tvoja chyba je veľká. Musíš za ňu konať pokánie. Urobíš toto: zabiješ sliepku a hneď mi ju prinesieš, no cestou od svojho domu až sem ju ošklbeš.“ Žena poslúchla a znovu prišla k svätcovi s ošklbanou sliepkou.

Filip jej povedal: „Teraz sa vráť tými istými ulicami, a po jednom pozbieraj pierka zo sliepky.“

„Ale to je nemožné, otče,“ odvetila žena, „veď dnes fúka vietor, už ich tam nenájdem.“

„To viem,“ uznal svätec, „chcel som ti tým dať najavo, že ak nedokážeš pozbierať pierka zo sliepky rozviate vetrom, ako môžeš napraviť všetky klebety rozviate medzi ľuďmi a na škodu blížneho?“

Pápež František nás okrem iného vo svojich úžasných prejavoch napomína: „Neohovárajte druhých!“ Je to veta, ktorú Svätý Otec napísal na spodok originálu ikony Matky ticha, ktorú si veľmi cením.

Priateľ Salvo Noè vo svojej knihe Vietato lamentarsi (Zákaz bedákania) píše: „Prečo sa sťažujeme? Lebo sme na to zvyknutí, lebo sme v živote nespokojní a pretože je to účinný nástroj na manipuláciu s druhými.“

Keď sme neustálymi kritikmi všetkého, poškvrňujeme svet a krásny Boží obraz, ktorý je v každom človeku. Tým, že druhých odsudzujeme, berieme ľuďom tvár Božej krásy a nasadzujeme im nepeknú masku. Aj my sa stávame škaredými, keď hľadíme do zrkadla pošpineného krvou brata, ktorého sme „zabili“ vlastným jazykom. A Pán sa nás, podobne ako Kaina, spýta: „Kde je tvoj brat?“ Odpoveďou môže byť to, že sa nahneváme alebo to môže byť priznanie našej viny a prosba o odpustenie a milosrdenstvo pre nás i pre osobu, ktorú sme „zabili“ mečom svojho jazyka.

Ten, kto ťa nepozná do hĺbky, ten ťa ľahko odsúdi. Na druhej strane ten, kto ťa skutočne pozná, ten ťa miluje a drží s tebou, nanajvýš sa ťa snaží viesť k naprávaniu chýb a hriechov. Prečo súdime tak prísne? Kvôli neznalosti ľudstva, kvôli neznalosti druhého, pre nedostatok úcty, pretože sa cítime nadradení a „spravodliví“, lebo nerozlišujeme, kto je dobrý a kto zlý. Toto je však mýtus: vo vnútri sme všetci dobrí aj zlí. Poznáme príbeh Kaina a Ábela: je to príbeh z Biblie, no nemá šťastný koniec, ba má nádych neľudskosti.

Prečo Kain zabil Ábela? Pre závisť, ktorá je sestrou hnevu, zloby a pýchy, matky všetkých nerestí. Na konci života sa nás Pán nebude pýtať, či sme boli veriaci, či sme vykonali veľa dobrých skutkov alebo pomohli mnohým ľuďom, ale či sme boli dôveryhodní, teda svedectvom svetla a lásky, a koľko lásky sme vložili do vecí, ktoré sme vykonali. Bohu sa bude páčiť práve hĺbka toho, ako sme milovali a či sme veci robili na jeho slávu a nie pre vlastnú slávu, nie z márnivosti, lakomstva či namyslenosti.

Koľko je len závisti v spoločnosti, na pracoviskách, v školách, v Cirkvi a medzi ľuďmi! Protilátkami a liekmi na ohováranie sú modlitba, odpustenie a zásada nehľadieť toľko na druhých, ale predovšetkým na seba, mať hlboké sebapoznanie pred Bohom. Vidieť brvno vo vlastnom oku a nie smietku v oku druhých, pretože mnohokrát nevidíme svoje vlastné chyby a chceme ich nájsť na druhých. Ďalšími liekmi sú: milosrdenstvo, dialóg, pravdivý a nepredstieraný vzťah.

Svet nezachráni politika, ekonomika, konferencie a kázne, ale naše vzťahy s ľuďmi, vzťahy, ktoré musia byť hlboké, múdre, krásne a schopné ľudského a duchovného rastu. Musíme byť veľmi rozvážni a opatrní, mať zmysel pre spravodlivosť v medziľudských vzťahoch a neuprednostňovať vopred konkrétnych ľudí, pretože jediní, ktorí potrebujú uprednostniť, sú malí, chudobní, chorí a poslední. Nesmieme sa správať ako súkromní vyšetrovatelia druhých, ale načúvať im a prijímať ich s veľkou trpezlivosťou a odpustením, hľadiac na trpezlivého a milosrdného Ježiša na kríži.

Čo robia na svete mravce? Čo robia včely? A čo motýle? Nikoho to nezaujíma, pretože sú to malé bytosti a my nevnímame ich konanie. A predsa mravce unesú dvesto až tristonásobok svojej váhy. Dňom i nocou ticho pracujú na budovaní mraveniska, tak ako ich môže niekto kritizovať? Práca včiel spočíva v dokonalosti a obdivuhodnej architektúre. Spomeňme si na všetko, čo vytvárajú: ako by sme ich mohli súdiť? Pomyslime na motýle: keby sme ich odstránili zo sveta, vzali by sme mu príklad krásy, ľahkosti a slobody.

Toľkí ľudia sú ako mravce, včely či motýle! Jedine Boh pozná srdce človeka a jeho činy: človek sa pozerá na zovňajšok, ktorý často klame, zavádza, dáva druhému nálepku bez toho, aby ho poznal. Klebety a ohováranie druhých nám vnášajú smútok do srdca a tváre. Jedno židovské príslovie hovorí: „Smútok zatvára nebeské brány, modlitba ich otvára, radosť ich odstraňuje.“ Musíme neustále cítiť, že sme Bohom milovaní. To je tajomstvo života.

Modlitba za vnútornú obnovu srdca

Pane, veď moje srdce k tichu
a nepretržitej modlitbe.

Pane, veď moje myšlienky od smrti
ku vzkrieseniu.

Pane, veď moje ruky a nohy ku skutočnej láske voči
bratom a sestrám, ktorých stretávam.

Veď môj pohľad k starostlivosti, láskavosti
a milosrdenstvu. Keď sa budem o čokoľvek usilovať,
pripomeň mi, že som len malým služobníkom.
Osloboď ma od lenivosti, ľahostajnosti, zmätenosti,
vnútorného a vonkajšieho vzruchu, smútku,
unáhlených úsudkov a sebectva.

Ty, Mária, buď mojou sprievodkyňou, mojou
nepremožiteľnou vodkyňou, Kráľovnou neba a zeme.
Pod tvojím plášťom je ochrana, prijatie, uzdravenie
a oslobodenie od všetkého zla.

Ježišu, môj život je tvoj.

Mária, moje srdce patrí tebe.

Amen.

Koniec ukážky