Ukážka z elektronickej knihy

Ak nie je uvedené inak, biblické citáty sú v tejto knihe citované podľa Slovenského ekumenického prekladu. Banská Bystrica: Slovenská biblická spoločnosť, štvrté opravené vydanie, 2017.

Iné použité preklady:

BOT – Botekov preklad Sväté písmo – Jeruzalemská Biblia.
Dobrá kniha, štvrté opravené vydanie, 2015;

SSV – katolícky preklad Biblia. Starý a Nový zákon.
Trnava: Spolok svätého Vojtecha, 2023.

Jednému z generácie tých, čo nás už predišli:

Billovi Jensenovi, ktorého neochvejná, sebadarujúca sa láska zásadne ovplyvnila môj život a životy mnohých iných,
pretože svojím životom poukazoval na Život samotný.

A všetkým našim milovaným z generácie tých, čo prídu po nás,
teda našim vnúčatám:

Človek má iba jeden život, aj ten ubehne rýchlo.

Naveky pretrvá len to, čo konáme pre Krista.

Žite pre Ježiša, žite pre Ježiša.
Veď on nám daroval život, najskutočnejší Život v plnosti.

ÚVOD

Boh vstúpil do času – chápe, čo prežívate a čím ste si už prešli.

Sám utŕžil nejednu ranu od tohto nášho rozorvaného sveta.

Okúsil trpkú chuť sklamania.

Díval sa do priepasti opustenosti.

Stoná.

Boha trápi pohľad na chorobu a smrť.

Existuje z tohto všetkého východisko? Je možné žiť život v plnosti?

Boh vie, ako ťažko sa žije na tejto narušenej planéte, a vie, že ste iba prach.

On však ten prach s láskou sformoval do tvaru duše. Sklonil sa nadeň a teplom božského, svätého bozku ho prebudil k životu. A práve z prachu povstal najväčší príbeh lásky, ktorý prekračuje hranice času a pretrvá naveky.

Vy – áno, vy – ste milovaní až na smrť a láskou oživení pre ten najskutočnejší a najnaplňujúcejší život. V celom vesmíre niet pravdivejšieho príbehu. Jedine Ježiš vás miloval až na smrť a vzkriesil vás k životu, po akom ste vždy túžili. Jedine vášeň Boha vás takto milovala. A nechce pre vás nič menej než to, aby ste na vlastnej koži v plnej miere zažili, čo znamená byť oživení láskou (pozri Jn 10, 10).

Predtým ako Ježiša na Golgote vyzdvihli na kríž, v Getsemanskej záhrade si roztrhol srdce a pri predstave, akou krutou smrťou zomrie, doslova potil kvapky krvi. Prečo by však Kráľ vesmíru podstupoval takú smrť?

Sokrates čelil smrti bez mihnutia oka a statočne vypil pohár s jedovatým bolehlavom. Staroveký izraelský kráľ Saul žiadal, aby ho prebodli mečom, a keď to jeho poddaný odmietol urobiť, sám sa nabodol na lesklú čepeľ.

Perpetua z Kartága, čerstvo obrátená kresťanka, ktorú pre jej vieru hodili do arény, aby ju roztrhala divá zver, pred smrťou zvolala: „Stojte pevne vo viere, navzájom sa milujte a nepohoršite sa nad mojím utrpením!“1 Nakoniec zomrela mečom gladiátora.

No Boh, ktorý v najtemnejších a najhlbších útrobách vesmíru dychom utvoril roje hviezd, začal v Getsemanskej záhrade „pociťovať hrôzu a úzkosť“ a priznal: „Veľmi smutná je moja duša, až na smrť“ (Mk 14, 33 – 34).

Prečo by sa Boh, ktorý je zdrojom všetkého života, zmietal v agónii na okraji priepasti smrti?

Pretože to, čomu trojjediný Boh v osobe Ježiša Krista čelil, nebola len smrť, akej čelili Perpetua, Saul alebo Sokrates. Trojjediný Boh v osobe Ježiša Krista okúsil, prehltol a strávil v tých pochmúrnych tieňoch Getsemanskej záhrady všetku slabosť, temnotu a smútok, ktoré sa kedy vyskytli aj v tom najposlednejšom atóme vesmíru – a vo vašom srdci.

Boha mučil strach a pocit zrady. Nikdy nepochybujte o tom, že Boh chápe vašu aktuálnu situáciu a vie, aké to je, byť vo vašej koži. Zraniteľnosť Boha dokazuje hodnovernosť tohto príbehu.

Ježiš držal kalich obsahujúci príbeh, o ktorý ste nestáli; Ježiš držal kalich obsahujúci temnotu, ktorú ste nechceli zažiť, bolesť, ktorej by ste radšej boli ušetrení, jazvy, ktoré vám navždy zjatrili srdce.

A bezbranne napoly šepká, napoly stoná: „Odvráť odo mňa tento kalich“ (Lk 22, 42), lebo pozná kalich utrpenia, z ktorého ste sa museli napiť, a presne vie, ako sa cítite.

Skôr než ako dieťa sal materské mlieko, vedel, že raz okúsi kalich horkosti ako obetu lásky (Mt 17, 22 – 23; Lk 9, 22; Mt 20, 22 – 23). Skôr než vdýchol život tejto planéte, vedel, že raz sa za vás obetuje (Ef 1, 4; Zjv 13, 8). Prijal kalich utrpenia, do ktorého sa zlialo viac bolesti, než kedy kto zažil, kalich, ktorý predtým nik iný niesť nemusel. Ježiš nesie všetko, čo ste kedy museli niesť vy.

Ba čo viac, kalich v Ježišovej ruke je naplnený svätou bolesťou Boha nad všetkým tým pekelným zlom vo svete – jeho túžbou po náprave, jeho spravodlivosťou, ktorá sa stavia proti každej podlej temnote sveta a všetkému, čo ste kedy museli prehltnúť.

Keď si ten kalich priložil k perám, nazrel do útrob pekla a všetkého, za čo ste sa kedy hanbili alebo zúfalo túžili odčiniť. A keď trojjediný Boh stál na okraji toho besniaceho inferna, nadvihol dno páliaceho kalicha, pretože láska k vám ho spaľovala silnejším plameňom.

Ak nadprirodzeného Bohočloveka rozrušil už len pohľad na kalich plný toľkého utrpenia, čo iné by ho prinútilo napiť sa z neho, ak nie hlboká a nadprirodzená láska k vám?

Z lásky k vám… bol Ježiš ochotný „vyprázdniť pohár závratu“ (pozri Iz 51, 17).

Z lásky k vám… ho dobrovoľne vypil až do dna, hoci z toho dostal závrat. Neurobil to nevedomky, náhodou, z nepozornosti či omylom; vypil ho, pretože vás chcel oživiť láskou.

Nevypil ho z donútenia; obetoval sa z vlastnej vôle, pretože netúžil po inom než vám do večných pľúc vdýchnuť život a oživiť vám srdce radostnou nádejou. Hrôzu, ktorú ochutnal v záhrade, na kríži vypil pri plnom vedomí až do dna, pretože vás miloval nekompromisnou, nenapodobiteľnou láskou, ktorá dáva život v plnosti.

Z lásky k vám a všetkým tým, čo žili pred vami, a k tým, čo prídu po vás, z lásky k ľuďom všetkých čias si otvoril srdce dokorán – a pred ním sa otvorilo celé peklo. V dlani držal bezodnú hlbinu a ohnivú priepasť toho kalicha. Boh sa rozhodol to všetko prehltnúť, pretože si vás vyvolil a bozkáva vaše rany, kým nebudú úplne uzdravené.

Urobil pre vás to, čo by ste sami pre seba nikdy nedokázali urobiť – vstúpil do nepreklenuteľnej medzery, ktorá vás delila od dokonalosti. A vzdialenosť, ktorú by ste sami nikdy neprekonali, prekryl samým sebou.

Na to, aby vás oživil láskou, musel zaplatiť najvyššiu cenu – dal seba samého.

Ježiš sa stal vaším náhradníkom, pretože v jeho očiach nebolo vo vesmíre nič také, čo by vás nahradilo. Keď upriamite svoj pohľad na toho, ktorý vám dal celý svoj život, nájdete lásku, ktorú ste celý život hľadali.

Vo svete zmietanom jednou krízou za druhou bola tá najväčšia kríza, ktorá hrozila vašej duši, zažehnaná – pretože na vás spočinula Ježišova dokonalosť.

Ježiš vás celý čas nesie vo svojej dokonalej náruči, takže môžete spočinúť v Dokonalosti samotnej. Na to, aby ste boli šťastní, nemusíte mať dokonalý život, pretože Ježiš vám už dal svoj dokonalý život – a inú dokonalosť, než je on sám, nepotrebujete.

Hotovo.

Dokonané.

Splnené.

Zavŕšené.

To si budete môcť povedať až vtedy, keď sa celý váš život stane putovaním s Bohom.

Vydajte sa teda na túto cestu, na štyridsaťdňové putovanie s Ježišom naprieč Evanjeliom podľa Jána, a spoznajte jeho nekonečnú lásku k vám – lásku, ktorá vás privedie od živorenia k životu v plnosti.

DEŇ

1

DLHÉ RAMENO LÁSKY

Na počiatku bolo Slovo, to Slovo bolo u Boha a to Slovo bolo Boh. Ono bolo na počiatku u Boha. Ním vzniklo všetko a bez neho nevzniklo nič z toho, čo jestvuje. V ňom bol život a život bol svetlom ľudí. A to svetlo v tme svieti, ale tma ho nepohltila. (…)

To Slovo sa stalo telom a prebývalo medzi nami
a my sme videli jeho slávu…

Jn 1, 1 – 5. 14

1. deň: Na počiatku bolo Slovo. (Jn 1, 1)

Na počiatku bola sláva Slova, teda Božieho logosu, Božej logiky, ktorá nám bytostiam z prachu vdýchla život.

Božia logika si vzala telo a nasťahovala sa nie do luxusného paláca uzavretého pred svetom ani do spoločenských systémov, ba ani do najvyšších sfér moci, ale do nás, ktorí nie sme viac než prach. Útechu nám totiž neposkytnú logické odpovede. Útechu nájdeme iba v náručí.

Božia logika sa stala telom a Ježiš vstúpil do nášho času ako dieťa s rúčkami načahujúcimi sa z jasličiek. A aj teraz drží celý svet vo svojich rukách a zomiera s rozpätými rukami.

Božia logika – Slovo, Ježiš – neponúka chladné odpovede. Nám, čo sme iba prach, ponúka hrejivú náruč, svoje ramená, aby nám pritisnutím na svoje srdce oživil to naše.

Odpovede sú skostnatené, nehybné veci. Ale ramená? Tie vás môžu obrániť pred nepriateľom. Ramená vás môžu objať a držať. Iba v náručí zažijete pocit blízkosti, po ktorom túžite najviac zo všetkého.

Nám, čo sme len krehký prach, nám, čo žijeme v drsnom svete, v ktorom čelíme všemožným náročným situáciám, dáva silu vedomie, že nemusíme brať do rúk zbrane, aby sme sa bránili, pretože Ježiš nás berie do svojich rúk. On je naša zbraň proti temnote, znechuteniu, beznádeji a samotnému diablovi. On nás nesie na rukách. A na jeho rukách sa môžeme prebojovať až k víťazstvu.

A hoci sme len prach, pod nami sa nerozprestiera len nekonečná pustatina, priepasť zúfalstva či rumovisko zničených snov – pod nami sú „večné ramená“ samotnej Lásky (Dt 33, 27; BOT).

Keby ste odstránili každú pochybnosť, každú mučivú otázku a prenikli až k samotnej podstate vecí, zistili by ste, že pod ňou sú večné ramená Boha.

O všetko ostatné môžete prísť, všetko ostatné vás môže hlboko zraniť, všetko ostatné vám môžu odňať, no večné ramená Boha budete mať stále pod sebou. A budú tam, aj keď padnete na samé dno, pretože Boh by urobil čokoľvek, len aby vás jeho ramená udržali.

Keď padnete, padnete na večné ramená – a cez ne nikdy neprepadnete.

Dlhé rameno Lásky vás vždy zachytí, nájde a oslobodí. Žiadne utrpenie, žiadna bolesť ani strata nie sú silnejšie ako večné ramená. Nech by ste klesli akokoľvek hlboko, jeho láska k vám bude ešte hlbšia.

Zapamätajte si, že zlo je ako had, ktorý sa bez rúk plazí v prachu, a bez rúk nemôže vyhrať žiadnu bitku. Ježiš mu rozšliapol hlavu a navždy ho odzbrojil. A keďže zlo nemá ruky, nič v tomto temnom vesmíre vás nemôže vytrhnúť z bezpečia Ježišovej náruče.

Slovo sa stalo telom a Ježiš má ruky – ruky, ktoré rozpäl na kríži, aby vás našiel, aby vás objal, aby temnote zasadil rozhodujúci úder a tak zvíťazil a spasil vás. Jeho láska k vám je navždy pribitá a nikam neodíde.

Pochybnosti a sklamania môžu po vás chňapnúť a kmásať vami, ale nemajú ramená, aby vás spútali. Zármutok vás môže prenasledovať, zato nemá ramená, aby vás držal vo svojej moci. Jediný na celom svete, kto vás môže držať, je Boh. On prišiel na svet s dlaňami, v ktorých má vyryté vaše meno (Iz 49, 16).

Kristova náruč je vašou výzbrojou do životných bojov. Nech už bojujete proti čomukoľvek, ste v Kristovej náruči a iba tam nájdete pokoj.

Jeho láska k vám je neporovnateľne väčšia ako súženie, ktorému čelíte. Nech by siahalo akokoľvek hlboko, Ježišova láska je ešte hlbšia. Spočiňte v jeho náručí, kde nájdete pokoj, bezpečie a istotu.

Vaša duša túži po tom, aby po nej niekto túžil. Keď spočiniete v Ježišovej náruči a pozriete sa mu do očí, zistíte, že to po ňom ste vždy túžili. A on vám pritom odjakživa hľadel do duše.

Ste síce iba prach – maličkí a koneční – a raz sa do prachu vrátite, ale keď z jeho objatia zdvihnete k nemu oči, zistíte, že sa na vás díva. Láska by prestala byť láskou, keby vás niekedy prestala milovať.

Na počiatku ste začali ako prach a na počiatku bolo Slovo a to Slovo bolo u Boha a to Slovo je teraz s vami. A ním bolo stvorené všetko – aj vy, a práve teraz vás pretvára, aby ste i vy milovali tak, ako miluje samotná Láska.

Hoci ste len prach, v Ježišovi máte život. Keď umierate sebe, usídľuje sa vo vás jeho život a láska. A aj keď sa ocitnete na púšti, Láska sama vás s láskou podrží.

Hoci ste len prach, uvidíte jeho slávu. Iba Kristova láska dokáže odzbrojiť všetko, čo proti vám povstane.

Toto je váš prvý krok na ceste k oživeniu láskou: spočinúť v jeho náručí, hľadieť mu do tváre a cítiť tlkot jeho srdca, ktoré bije pre vás.

Moje postrehy z dnešného putovania do Ježišovho srdca:

DEŇ

2

HĽA

Keď na druhý deň videl, ako Ježiš prichádza k nemu, povedal: „Hľa, Baránok Boží, ktorý sníma hriech sveta. To je ten, o ktorom som povedal: ‚Po mne prichádza muž, ktorý je predo mnou, pretože bol prv ako ja.‘ Ja som ho nepoznal, ale preto som prišiel a krstím vodou, aby sa stal známym Izraelu.“

Jn 1, 29 – 31

Koniec ukážky