Zlatý fond SME

Klasické diela nielen slovenskej literatúry na

zlatyfond.sme.sk

Výlet na Kriváň roku 1861

Daniel Bachát

Objavte úžasný svet slovenských a českých ekníh s aplikáciou

Knihy v slovenčine a češtine

Copyright © 2011 Petit Press

Copyright ePub version © 2017 iAdverti

Copyright © 2011 Zlatý fond denníka SME

All rights reserved.

Ďakujeme digitalizátorom: Viera Studeničová, Mária Hulvejová, Katarína Tínesová, Lucia Muráriková, Simona Reseková, Peter Páleník

Tento súbor podlieha licencii \'Creative Commons Attribution-NonCommercial-NoDerivs 2.5 License\'. Viac informácii na http://zlatyfond.sme.sk/dokument/autorske-prava/

ISBN-978-80-559-0219-7

Pôvodná publikácia

Miloslav Dumný. Nevädze. Sobrané a vybrané spisy Miloslava Dumný-ho v troch sväzkoch. Sväzok druhý. Besiedky. Matica Slovenská. Skalica 1870. 331 s.

Bibliografické poznámky

Slovensko-Národnia Biblioteka

Diel VI.

V Skalici, 1870

Tlačou a nákladom Jozefa Škarnicla, Čestného knihtlačiara Matice Slovenskej

Nevädze

Sobrané a vybrané spisy Miloslava Dumný-ho (D. M. Bachat-a) v troch sväzkoch

Sväzok druhý: Besiedky

V Skalici, tlačou a nákladom Jozefa Škarnicla, 1870

Národnému ženskému spolku Živene a všetkým spanilomyslným údom jeho z dcér slovenských s úctou venuje pôvodca.

1. Pod Kriváňom

„Hej pod Kriváňom tam Je krásny svet!“

V slovenskom podkriváňskom mestečku H. je jarmäk. Kupuje, predáva, jedná a pije sa — do dobrej vôle. Zrazu jeden zjav zaujme všetkých jarmäročníkov, všetkých oči sa obracajú na hradskú, kde sa dlhý rad vozíkov hore mestom spešne tiahne najrúznejšou strakatinou mužských i ženských osôb naložený. Známí jarmäročníci s osobami v rade tých vozíkov si sdeľujú vzájomné poklony; neznámi sa len dívajú, až kým rad tento nezanikne, a divákom kúrňavy prachu po sebe nezanechá.

Čo je to za karavána? Kde to idú toľkí páni a panie? Čo to znamená? Tyto a týmto podobné otázky sa striedajú v lone jarmaročného obecenstva, až sa aj pilný Icik zastaví v meraní tovaru svojho, a „kuntov“ svojich sa zvedavo zpytuje:

„Níí! wos hotí zu bedeuten?“

„Či si ho poznal — zpytuje sa Peter Voľný svojho priateľa Janka Kučeravého — na tom prvom voze?“

„Koho?“ — odvetí nm tento.

„Nuž nášho bývalého kapitána dobrovoľníckeho!“

„Ba ešte čo! netáraj! Kdeže by sa ti ten teraz tuná vzal?“

„Nuž ale nevieš — hovorí zase Petor — že Štefan Marko Daxner prišiel na Kriváň?“

„On je to? — vraví zadivený Janko — ja ho musím videť. Vieš čo, brat môj, pokonajme si tu naše veci čím skôr, a poďme tiež podvečer — do kolíb.“

„Dobre, tu je ruka na to; ale zverbujeme ešte i viacej, a pôjdeme kokavskou stranou a prekvapíme jich.“

„Dobre, dobre, budeže to za zábava! Jaj Petor môj, ja sa už po predku teším, ja som ti hneď vo vytržení, keď si na tie naše dobrovoľnícke časy len pomyslím. Ach, budú to za rozpomienky! Keby nám len nebo bolo priaznivé s peknou chvíľou!

*

V rezkej podkriváňskej dedinke V. zastavil sa rad vozíkov, nás výletníkov kriváňských vezúcich. Bratia Gemerskí za príhodné uznali, koníky svoje tu nechať, až kým by sme sa z Kriváňa navrátili, a dať sa pod Kriváň zaviezť na zvyklých na tú cestu koníčkoch rolnických dedinky tejto podkriváňskej. Bratia liptovskí ale mali tu k zajtrajšiemu dňu veliké prípravy porobiť; z týchto veľadôležitých príčin zastavili sme sa teda tu v hostinci. Starší sa rozdelili na dvoje a šli zpomenuté potreby zaopatrovať. My mladší ale sme vo spoločnosti spanilých Sloveniek milo trávili čas v hostinci. Pri zábavnom rozhovore prišlo sa — jako to pri takýchto príležitosťach obyčajne býva — aj na potreby naše. Rozhovor náš sa teda točil rozmanite o všelijakých dôležitosťach dňa nastávajúceho, jehož hlavnú čiastku zaujímaly potreby a dôležitosti útleho, s nami dobrodružstvujúceho pohlavia, a medzi tým na najsamprvšom mieste jakovosť obleku jejich, v ktorom sa na sväté temeno nášho kamenného slovenského hradu tatranského odhodlať a dostať zamýšľaly.