Venovanie

Venujem všetkým ženám, ktoré v živote prišli o dieťa...

Jana Müllerová

Dievča z balkóna

Táto kniha je chránená autorskými právami. Kopírovanie tejto knihy alebo jej častí v akejkoľvek forme bez písomného súhlasu vydavateľa je zakázané.

Copyright © Jana Müllerová, 2023
© Marenčin PT, spol. s r. o., Bratislava, 2023
Jelenia 6, 811 05 Bratislava
marencin@marencin.sk www.marencin.sk
Cover © Marenčin Media, 2023
Layout © Marta Blehová, 2023
1024. publikácia, 1. vydanie

ISBN 978-80-569-1180-8 (viaz.)
ISBN 978-80-569-1181-5 (ePDF)
ISBN 978-80-569-1182-2 (ePub)

Nič nie je hrozivejšie ako osamelosť…

1. Jana

Voláš sa Jana Müllerová. Máš 37 rokov. Pár rokov pred štyridsiatkou si stále pekná, hoci vieš, že krása ťa v živote šťastnou neurobí. Celý svoj život si túžila po rodine a deťoch, srať na nejakú kariéru v slovenských médiách. Bola si oslnivá, krásna a spoločenská. To už je minulosťou. Po potrate si chcela zomrieť. Možno si to matne pamätáš. Chcela si skočiť zo stolíka na balkóne. Tam si trávila väčšinu svojho času, keď si prišla o dieťa. Len si pila a fajčila, svet naokolo pre teba prestal existovať. Nezaujímal ťa tvoj život, tvoj partner, jednoducho si stratila zmysel života. Možno si chcela zomrieť a už si nikdy nechcela byť taká osamelá ako naposledy. Kam zmizli všetci tvoji slávni priatelia, kde bola tvoja rodina, keď si trpela ako zviera? Tvojím cieľom bolo upiť sa k smrti. Nie preto, že by si bola zničená alkoholička... Ale preto, že si sa v živote nikdy nevedela popasovať s obrovskou bolesťou. Utlmiť ju vedel len alkohol. To však nie je tvoj problém. Prestala si sa tešiť zo života, prestala si byť veselá, prestala si si užívať. Možno si naozaj chcela zomrieť. Voláš sa Jana Müllerová. Tvoj prastrýko spáchal samovraždu. Tvoja babka trpela bludovou poruchou a do toho pila. Depresie, panické ataky a úzkosti sú vo vašej rodine z oboch strán dedičné. Ty si sa ale rozhodla žiť.

2. Milan

Voláš sa Milan Zajac. Máš 50 rokov. V strednom veku vyzeráš stále k svetu, hoci svoju kariéru režiséra si si predstavoval trochu inak. Kedysi si chcel niečo po sebe zanechať. Zanechal si tu zatiaľ len syna Tomáša. Dni a noci tráviš v práci. Máš za sebou jedno nepodarené manželstvo, z ktorého sa stále nevieš vymaniť. Bývalá manželka si ťa pomýlila so psychológom a ty by si už chcel konečne žiť svoj život. Navždy vás však bude spájať spoločný syn. Keď ti je ťažko, dáš si svojho jointa, lebo po ňom môžeš konečne dobre spať. Inak je tvoj spánok príšerný. Trápi ťa veľa vecí a bojíš sa zajtrajška. Máš krásnu, mladú frajerku, no tá priveľa pije. Chcel by si žiť inak, len nevieš ako. Problémy odsúvaš, empatie máš málo. V podstate si ale dobrý chlap a ty to vieš. Si pracovitý, zodpovedný a rodinne založený. Bez tej gandže ale nevieš fungovať. Navonok si úspešný a zabezpečený, no niečo ti chýba. Nie, ďalšie dieťa to nie je. Ty si vôbec nevedel precítiť Janin smútok z potratu. A len tak mimochodom... Bolo to aj tvoje dieťa!

3. Alan

Voláš sa Alan Múdry. Máš 29 rokov. A si ťažký alkoholik. Piješ roky a piješ ťahovo. V podstate by ti nič nechýbalo. Vieš si nájsť dobre platenú prácu, vždy máš inú frajerku a máš celkom fajn rodinu. Nevieš si skrátka pomôcť. Piješ prvú ligu a nedokážeš prestať. Máš pekné modré oči a červenú tvár. To ten alkohol. Vydržíš oveľa viac ako tvoji kamaráti, susedia či známi. Keď oni končia, ty začínaš. Riešiš problémy všetkých naokolo a vieš pomôcť každému, len nie sebe. Vieš, že takto už ďalej žiť nemôžeš. Jediné, čo potrebuješ urobiť, je zastaviť tento svoj nekonečný ťah. Už sa na seba ani nevieš pozrieť v zrkadle. Napriek tomu si si ešte neprepil rozum. Ten ti funguje na sto percent. Ale vieš, že takto to už ďalej nejde. Dobre vieš, že sa musíš liečiť. Inak zomrieš!

4. Milan

Milan Zajac mal zajtra odcestovať na dovolenku na Sicíliu so svojou o trinásť rokov mladšou partnerkou Janou. Už keď volal z práce, tušil, že niečo nie je v poriadku. Jeho dlhoročná láska mala pripitý hlas a desil sa toho, čo nájde doma. Niečo po polnoci otvoril dvere bytu v bratislavskej Karlovke. Spočiatku ho nič nevyrušilo, no potom uvidel tú spúšť. Neporiadok v obývačke, rozbité pokrievky v kuchyni a samé plechovky od piva. Jana bola totálne na šrot a len sa priblblo usmievala v červenom pyžame. „Tie lieky mi ale dobre šlapú,“ smiala sa nepríčetne. Vyšiel na balkón a zbadal rozbitý stolík s porozbíjaným riadom a popolníkom. Na zemi sa váľali špaky, plechovky a Janin mobil. Vyzeralo to, akoby v ich byte vybuchla atómová bomba. „Poď, Janka, ideme spať. Zajtra skoro ráno cestujeme. Verím, že z nás dvoch sa aspoň ty vyspíš,“ povedal Milan a odviedol svoju značne opitú partnerku do postele. Po ceste si všimol, že mala úhľadne zabalený kufor a na cestu do Talianska sa stihla pripraviť ešte predtým, ako vypila tisíc plechoviek piva a spustošila byt. Bol taký unavený a zároveň taký zúfalý, že si tiež ľahol, hoci zaspať nemohol. Nechápal, kam sa to až dostali. Prečo Jana, preboha, toľko pije? Prečo to vlastne robí, kým on tvrdo pracuje? Prečo po tom strašnom potrate nemôže začať žiť normálne? Bol šialene unavený, sklamaný a smutný a bol rád, že na Sicíliu letia a nemusí tú dlhú cestu odšoférovať. Zajtra sa o tom s Janou porozpráva. Keby vedel, aká dovolenka ho bude čakať na Sicílii, rozhodne by tam nešiel. Niečo sa však už muselo predsa stať a niečo bolo v ich živote pokazené. On to však nebol. Milan sa snažil. Tvrdo pracoval do noci, varil, držal domácnosť a investoval do nej viac peňazí. Niečo sa už musí zmeniť, lebo už takto nevládze. Ani nevedel ako, napokon sa mu podarilo zaspať... Ešte netušil, že ho na Sicílii čaká peklo.

5. Jana

Jana Müllerová sa zobudila o piatej ráno vo svojej posteli s opicou ako sviňa. Vstala a Milan už bol hore. Rýchlo sa išla umyť, obliecť, namaľovať a ubezpečila sa, že svoj kufor dobre zabalila. Milan ju trošku naháňal, no vyzeralo to tak, že lietadlo stihnú a všetko bude v poriadku. Ešte stále si pamätala, že keď kupovala túto dovolenku, veľmi sa tešila, ako Milana prekvapí. Ona sama Taliansko milovala od raného detstva. Vždy si nesmierne užívala najlepšie kapučíno, miestnu kuchyňu, morské špeciality, ich módu a temperament. A, samozrejme, v dospelom veku aj talianske víno, miestne pivá a dobre vychladené prosecco. Boltom sa odviezli na bratislavské letisko a Jana si pred vchodom dala ešte dve cigarety. Milan vyzeral byť v pohode a pôsobil, že sa na ňu po včerajšku ani veľmi nehnevá. Keď sa ráno zobudila, všimla si na tele strašne veľa modrín a matne si pamätala, ako spadla zo stolíka na balkóne. Ešte sa ho totálne na šrot snažila dvíhať, no akosi jej to nešlo. Celé telo mala posiate modrinami, pravdepodobne z pádu na dlážku na balkóne. Jana si po niekoľkých prepitých večeroch ešte totiž naplno neuvedomovala, že pravdepodobne chcela zo stolíka na balkóne skočiť. Pamätala si, že ju vyrušil sused oproti, ktorého prezývala Agent. Pôsobil na ňu ako príslušník SIS, lebo vždy ju pozorne sledoval a nahlas telefonoval. Také typy sa jej skrátka na agenta hodili. Možno ho chcela provokovať, a preto vyskočila na ten stolík. Kto už teraz vie? V každom prípade mala jedno obrovské šťastie, že spadla späť na balkón a že neskončila vonku na chodníku. To by tu už asi nestála a nechystala sa na Sicíliu. „Myslel som si, že ani neodcestujeme,“ povedal jej Milan. Jana len pokrčila ramenami, lebo ešte cítila zvyškový alkohol.

„To, čo si nechala doma, je hotová spúšť. Prečo si to spravila? Veď som ťa prosil, aby si pred tou cestou nepila,“ dohováral jej jemne Milan.

„Ja vlastne ani neviem. Vôbec netuším, prečo pijem. Asi som stále smutná a stále sa niečoho bojím. A keď sa opijem, tak mi je lepšie a bojím sa menej,“ odvetila mu Jana.

Nastúpili do lietadla, smer Sicília. Milovali spoločné dovolenky, vždy si na nich spievali a zabávali sa. Teraz obaja netušili, že ich vysnívaná Sicília bude ovplyvnená Janinými abstinenčnými príznakmi a duševnou nepohodou. Napriek tomu sa to rozhodli skúsiť.

6. Alan

Alan Múdry žil na samote na slovenskom vidieku a mal len pár susedov, ktorí bývali v okolí. Pracoval v Trnave, prevažne na vedúcich postoch. Krátko pred tridsiatkou fungoval s príležitostnými priateľkami či milenkami, ktoré vždy zázrakom našiel v práci. Bol šikovný, pracovitý a hlava mu fungovala na sto percent. V práci bol prevažne úspešný, no oveľa viac mu robila radosť jeho malá farma na juhu Slovenska. Bol pomerne spoločenský, prostoreký a zábavný. Bol alkoholik a pil ťahovo. V práci bol však profesionálny a nikdy tam nefungoval pod vplyvom alkoholu. Keď však prišiel na farmu, alkohol tiekol prúdom. Popri tom vedel zabezpečiť zvieratá, pílil drevo a pracoval v záhrade. Jeho život bol jeden veľký ťah. Mal dokonalú atletickú postavu, tvár modela a prenikavo modré oči. Akurát do tváre sa mu pravidelným pitím dostávala mierna červeň, akú vidieť u alkoholikov.

„Som šťastný?“ zvykol sa pýtať sám seba. Odpoveď zatiaľ nepoznal.

Alkohol mu veľakrát zatemnil myseľ. Reagoval po ňom výbušne, pudovo, no rozum vypnúť nevedel, aj keď vypil kvantum. Chodil po lekároch a pečeňové testy nemal práve najlepšie. Ako mladý alkoholik si možno len v zábleskoch uvedomoval, že keď s tým svinstvom neprestane, tak môže zomrieť. Všeobecná lekárka Alana poslala k psychiatričke, lebo na otázku, či pije, odpovedal kladne.

Tým, že bol Alan bystrý, ani psychiatrička si s ním nevedela rady. „Môžete vyskúšať ambulantnú liečbu, ale odporúčala by som vám protialkoholickú liečebňu. Máte zlé pečeňové testy, a keď neprestanete piť, môže to s vami dopadnúť zle. Môžete aj zomrieť,“ povedala mu odborníčka.

Alan po prvýkrát pochopil, že piť demižóny s tvrdým štyridsaťpercentným alkoholom raz nemusí dopadnúť dobre. Bol natoľko múdry, že absolútne pochopil.

„Buď sa prepijem na smrť, alebo sa pôjdem liečiť a môžem žiť plnohodnotný život,“ zamyslel sa dosť prudko.

Opice nemával, zniesol veľa. Bol duševne dostatočne silný, aby sa na niečo dal a následne to aj dosiahol. „Chcem žiť. Takto to už ďalej nepôjde,“ povedal si sám pre seba a bol rozhodnutý nechať sa zavrieť do liečebne, aby už nechľastal. „Dosť bolo chľastu, rodičia ma na tento svet nepriviedli preto, aby som sa úplne prepil,“ pomyslel si a pustil sa do vybavovania potrebných papierov. Voľba zatiaľ padla na nemocnicu na západe Slovenska. Alan bol skutočne silný chlap. Keď si niečo zaumienil, tak to aj dosiahol…

7. Milan

Milan sa po dlhých dňoch, večeroch a nociach na dovolenku tešil, hoci si odchod predstavoval inak. Veľmi na Janu naliehal, aby pred odchodom nepila. Napokon si sám gratuloval, že vôbec na Sicíliu odcestovali. Keď videl rozhádzaný byt a rozbité riady, tak mu bolo do plaču. Sám v mladosti dosť žúroval, ale takto piť ženu ešte nevidel.

Jane pred odchodom v rýchlosti nabalil všetky psychiatrické lieky, keby sa náhodou niečo na dovolenke zvrtlo. Pristáli v Trapani a trochu si aj vydýchol. „Zvládli sme to, môžeme ísť oddychovať. Jani, ty máš ale detox. Na dovolenke nebude žiaden alkohol,“ pošepkal jej potichu.

Jana si pred letiskom v Taliansku ešte zapálila. Milan si všimol, že sa jej trasie ruka a v podstate sa trasie takmer celá. Vyzeralo to celkom na alkoholický absťák. „Asi ti chýba alkohol. Toto vyzerá na čistý abstinenčný príznak,“ poznamenal.

Jana sa len hlúpo usmiala a chytila si ruku, v ktorej držala cigaretu, druhou, aby sa jej toľko netriasla.

Už si mali iba požičať auto a mohli cestovať po rôznych kútoch Sicílie. Ich prvou zastávkou malo byť Cefalú.

Milan na letisku všetko vybavil, a tak sa mohli vydať na cesty. Občas pozrel na Janu, ktorá po prepitej noci nevyzerala práve fit. Mala kruhy pod očami a celá sa triasla. „S tým už musí byť koniec. Však sme takmer neodcestovali. Mal som chuť vykašľať sa na celú Sicíliu,“ zvýšil na Janu hlas.

„Našťastie som sa pobalila deň vopred, ešte predtým, ako som sa opila,“ reagovala na neho s hranou pokorou. Milan vedel, že Jana si je sama vedomá toho, že to prehnala.

„Hádam sa to na dovolenke dá do poriadku,“ pomyslel si. Občas mal pocit, že má k svojej partnerke skôr otcovský vzťah. Áno, stále bola krásna, páčila sa mu a priťahovala ho. Keď nepila, tak to bolo najlepšie dievča, aké kedy stretol. Jana bola milá, empatická, bystrá a zábavná. No istá časť jej duše bola zničujúca. Ničila všetko, čo jej prišlo do cesty. Najhoršie na tom bolo to, že najviac zo všetkých ničila seba…

8. Jana

Jana milovala Sicíliu a tešila sa na ňu. V Taliansku bola ako doma. Vedela sa tam dohovoriť a už od mladosti si tam zvykla užívať to povestné la dolce vita.

Po prepitých nociach jej však aktuálne nebolo práve najlepšie. Sama pred sebou musela priznať, že už bola aj v lepšej životnej forme. Po celý svoj život bola spoločenská, veselá a pila len v spoločnosti. Netušila a sama nevedela definovať, kam sa to až dopracovala. Pila doma, pila tajne a schovávala fľaše a plechovky po kabelkách. Keď Milan nebol doma, tak ich rýchlo vyhodila. Mala pocit, že po potrate, keď sa azda najviac v živote trápila, na ňu celý svet zabudol. Kamarátky sa jej neozývali, kamarátov nemala a rodinu obvolávala pod vplyvom alkoholu, aby sa necítila sama.

Milan bol stále v práci a ona cítila príšernú prázdnotu. Predstavovala si výzor, tvár a vôňu svojho bábätka. Snívala o dlhých prechádzkach s kočíkom, snívala o rodine. Všetko bolo preč. Nebola matkou, len jednou z mnohých, ktoré potratili. Stratila zmysel života, prišla o dieťa a o prácu a nachádzala sa vo vzduchopriestore. Nikoho už nezaujímala, nikto jej nevolal. Pracovné ponuky sa jej už nehrnuli ako v mladosti, kamarátky ju nevolali von. Cítila sa nadbytočná ako stratená existencia, o ktorú už nikto nezakopne.

Ostal jej len Milan a jeho láska. Mala už iba jeho. Bol vždy vyrovnaný a dával jej obrovský pocit bezpečia, ktorý už dávno stratila pri rozvode rodičov. Našla to až pri ňom. Napriek tomu pila. On totiž neprecítil jej bolesť nad stratou ich spoločného dieťaťa a nedal jej tú oporu, ktorú potrebovala. Tvrdil jej síce, že keď jej to lekári dovolia, môžu sa snažiť o bábo znova. Jana to však poňala po svojom.

Konečne dorazili do čarovného sicílskeho mestečka Cefalú. Mali krásny apartmán s bazénom a výhľadom na more. Jana však cítila, že nie je vo svojej koži.

Koniec ukážky