Zlatý fond SME

Klasické diela nielen slovenskej literatúry na

zlatyfond.sme.sk

Z teplého hniezda

Martin Kukučín

Copyright © 2009 Petit Press

Copyright ePub version © 2026 iAdverti

Copyright © 2009 Zlatý fond denníka SME

All rights reserved.

Ďakujeme digitalizátorom: Viera Studeničová, Michal Garaj, Jozef Vrábeľ, Gabriela Matejová

Tento súbor podlieha licencii \'Creative Commons Attribution-NonCommercial-NoDerivs 2.5 License\'. Viac informácií na

http://zlatyfond.sme.sk/dokument/autorske-prava/

ISBN-978-80-559-1201-1

￼

Pôvodná publikácia

Martin Kukučín. Dielo II. Rozprávky. SVKL. Bratislava 1961. 337 s.

Bibliografické poznámky

Z teplého hniezda

Odtlačené podľa Almanachu mládeže slovenskej I, str. 208 — 218 v Martine z roku 1885. Ss I, I. vydanie 1910, str. 1 — 22. Ďalšie vydania 1919, 1928, 1933, 1938, 1941, 1946 a 1948.

Textovú úpravu robíme podľa zásad z I. zväzku. Jednotlivé odchýlky uvádzame podľa poviedok.

Z teplého hniezda

ačpráve A/203 — hoci, ačpráve A/206 — hoci 76, ku príkladu A/207 — napríklad 77, s celkom A/203 — celkom 77, k odchodu A/213 — na odchod 81, ačpráve A/216 — hoci 83.

Z teplého hniezda

(Ľudová kresba)

No, umučenie je už skončené; úbohá obeť si konečne oddychuje. Ah, čo sa natrápil ten Maťko Rafikovie, nebožiatko, kým previedli na ňom túto premenu! Veru by mu dobre padlo tak pochodiť si trochu po izbe, keby mu i to nešlo tak akosi naopak, nemotorne; ale darmo je: chodí len po veľkej biede ako kohút, keď sa mu nasnuje chlp vlasov na ostrohy. Toto všetko pochodí stadiaľ, že Maťka obliekli do nových šiat. Táto novota všetka dala by sa ešte len vystáť, ale čižmy, tie čižmy! Nie akoby snáď boli malé — to božechráň — lebo ich starý Juro Rafika a jeho žena Katrena na Michala na jarmoku kupovali, nuž a čo tí raz kúpia, to už len vari nebude tesné! Čižmy teda nie sú tesné, ba práve privoľné, že by sa do každej i po dve také nohy zmestili, ako sú Maťkove. A predsa robia oštaru; ako je to? Nuž ale, pane bože, ako by aj nerobili, keď sú na nich také vysoké opätky ako klátiky, až Matej musí v nich tak stúpať ani na štuliach. A čo horšie: nohy sa mu v nich sem a tam mykajú, vzdor tomu, že je v nich po hodnom vechti slamy; v čižmách zavreté povetrie valí sa von a dnu hore sárami a opätkovou dierkou, z čoho povstáva asi taký hlas, akoby prasa v kutici krochkalo. Nuž či potom div, že sa Matej nemôže nijak spriateliť s touto, predtým nezvyčajnou obuvou, keď mu ona ťaží na nohách ako väzňovi putá, a že banuje za krpcami. A je to aj celkom prirodzené. Veď len pozrime, aký je rozdiel medzi čižmami, a to ešte takýmito čižmami, a ľahkými krpčeky. Krpec veru netlačí nikde nohu, ale ako samorastlý prilieha na ňu. A potom jak ľahko je na krpce navyknúť tomu, kto predtým chodieval bosý. Na krpci veru niet opätka, aby mu pätu neprirodzene dvíhal, ale je krpec rovný, takže človek v krpcoch práve tak prirodzene chodí, akoby bol bosý.

Koniec ukážky