Zlatý fond SME

Klasické diela nielen slovenskej literatúry na

zlatyfond.sme.sk

Milica

Andrej Sládkovič

Objavte úžasný svet slovenských a českých ekníh s aplikáciou

Knihy v slovenčine a češtine

Copyright © 2010 Petit Press

Copyright ePub version © 2015 iAdverti

Copyright © 2010 Zlatý fond denníka SME

All rights reserved.

Ďakujeme digitalizátorom: Viera Studeničová, Dušan Kroliak, Martin Odler, Michal Garaj, Lucia Muráriková, Filip Fekiač

Tento súbor podlieha licencii \'Creative Commons Attribution-NonCommercial-NoDerivs 2.5 License\'. Viac informácii na http://zlatyfond.sme.sk/dokument/autorske-prava/

ISBN-978-80-559-0082-7

Vytvorenie elektronickej verzie Dibuk, s. r. o., 2015

Pôvodná publikácia

Andrej Sládkovič. Dielo 1. SVKL. Bratislava. 1961. 612 s. Cyril Kraus pripravil edične a napísal poznámky. Dr. Jozef Felix,zodpovedný redaktor. Emília Kučerová, technická redaktorka.

Bibliografické poznámky

Milica. Prvý raz uverejnená v almanachu Concordia 1858, 142 — 172.

Milica vznikla z dvoch samostatných básní: Olga a Perla hárema, ktorých rukopisy sú v „Spevoch Andreja Sládkoviča Sväzok II.“ Pre ich odlišnú koncepciu, stavbu veršov a pre odlišnosti lexikálne a syntaktické ich odtláčame.

Neskoršie, keď Jozef Viktorin požiadal Sládkoviča o príspevky pre almanach Concordia, Sládkovič z týchto dvoch básní vytvoril báseň jednu. Z dvoch odlišných postáv (Olga a Zaida) vytvoril jednu postavu, ktorú pomenoval Milicou, zrušil strofické členenie, pozmenil niektoré verše, medzi 47. a 48. strofu Olgy vložil terajší V. spev, vynechal z Olgy 58. strofu a vložil štvorveršie:

Spala mati búrno snila,

Vstala, v slzách sa topila:

Milica v Sultána dvore —

Jefrém tam na Čiernej Hore. —

Z Perly hárema vynechal posledné štvorveršie a nahradil ho záverom, ktorý označil rímskou IX.

Milica v tomto znení putovala do Concordie. Viktorin totiž žiadal Sládkoviča o príspevky už 26. februára 1857 a opätovne 13. júla tohože roku. Sládkovič až na opätovnú Viktorinovu žiadosť poslal tri básne: Svornosť, Zosnulému Štefanovi Laidovi a Milicu. Viktorin Sládkovičovu zásielku prijal a hodlal básne uverejniť, no ťažkosti mu pri tom pôsobil Sládkovičov rukopis, ktorý sa mu zdal byť ťažko čitateľný. Preto v liste zo 4. septembra 1857 žiada Sládkoviča o vysvetlenie niektorých výrazov z Milice, ktoré sú v rukopise podčiarknuté červenou ceruzkou. Hoci sa Sládkovičove listy, písané Viktorinovi, nezachovali, jednako podľa uverejneného textu možno zistiť, že Sládkovič výrazy nemenil, ale ich význam náležite osvetlil. Medzi rukopisom Milice, podľa ktorého bola v Concordii uverejnená, a medzi znením v Concordii niet väčších odchýlok. Viktorin teda Sládkovičove pripomienky rešpektoval, čo vidieť aj z jeho listu, písaného Sládkovičovi 22. novembra 1857: „Milica je… dobre vytlačená až na jednu chybu totiž, že rok 1845, jak ste žiadal, nie je udaný. Stalo sä to vinou prepisovateľa, a ja na Vašu žiadosť listovne vyslovenú zapomniel. Ostatne jestli žiadate, chyba tá sä na konci spisu udá a poopraví. Žiadosť ale túto mysíte mi výslovne zdeliť.“

Toto nedopatrenie v minulosti bolo príčinou, že vznik Milice sa kládol do päťdesiatych rokov. Jednako už Flora Kleinschnitzová rozborom básne dospela k pozoruhodnému zisteniu: „Nelze se ubrániti dojmu, že tu jde vlastně o zlomek skladby, na které básník pracoval někdy v letech 1846/47, z nějakého důvodu ji nechal nedokončenou, a připojil k ní závěr roku 1857, když byl Viktorinem požádán o příspěvek do almanachu ,Concordie‘.“ (F. Kleinschnitzová: Andrej Sládkovič a jeho doba, Praha, 1928, 245.) Až Rudo Brtáň, poznajúc korešpondenčný materiál, správne datuje jej vznik rokom 1845. (Štúdie o Sládkovičovi, Bratislava, 1950, 75.)

Keďže máme pohromade prístupný materiál, môžeme konštatovať, že báseň svojím umeleckým a myšlienkovým zameraním vznikla roku 1845, pretože keď Sládkovič roku 1857 vytvoril jej dnešnú podobu, v základe báseň neprepracúval, len doplnil a pozmenil iba detaily.

Pri porovnávaní odchýlok uverejneného textu od textu rukopisného (20 listov rozmerov 17 × 10,5 cm) a medzi textom uverejneným v Concordii používame tieto skratky: rukopis — R, text v Concordii — C. (Keďže tak v rukopise, ako aj v texte uverejnenom v Concordii stretáme sa sústavne s prehlasovaným ä v zvratnom zámene sa, pri porovnávaní odchýlok túto odchýlku neuvádzame.) V. 1: spomienka — R, C: spomnienka; v. 3: ta tam — R, C: tam tam; v. 12: spomienky — R, C: spomnienky; v. 20: iste — R: jiste; v. 26: med — R, C: mäd; v. 27: objíma spomienok stíny — R: obíma spomnienok stíny — C: objíma spomnienok stíny; v. 28: v ľavej — R: v lävej; v. 36: svetu svieti — C: sveta svieti; v. 40: hľadela — R: hläděla; v. 44: nevidieť — R, C: nevideť; v. 45: slnca — R: slnka; v. 48: tvár Milice — R: tvár Milici; v. 49: hmla — C: mhla; v. 51: jasného — R: jasnieho; v. 52: zjavisko — R: zjävisko; v. 67: oprie — R, C: opre; v. 70: ťažko — R: täžko; v. 77: pristúpiac — C: pristúpäc; v. 83: ľakáš — R: läkáš; v. 84: tajné — R: tajnuo; v. 89: meno — R: jmeno; v. 95: si — R: jsi; v. 116: chlapča — R: chlapčä; v. 120: sneh — R, C: sňah; v. 123: dva rady perál sa — C: dva rädy peral sä; v. 131: sedieť — C: sedeť; v. 134: nútia sa — R, C: núťa sä; v. 137: seba — R, C: sebä; v. 138: nehľadaná — R: nehlädaná; v. 143: skade prúd ten vnád — R, C: zkäde prúd ten vňad; v. 147: už — R: juž; v. 150: ňadier — R, C: ňéder; v. 156: než sama seba — R, C: ak sama sebä; v. 157: hľadiac — R: hlädiac; v. 161: krv — R, C: krú; v. 165: večerné — R, C: večernie; v. 170: hmlu ľahlú — C: mhlu lehlú; v. 185: nechajteže ma — C: nechajteže mä; v. 187: doprajteže — R, C: dopräjte že; v. 197: už — R: juž; v. 199: ľahla by — R: lählaby; v. 205: krv — R, C: krú; v. 226; hľadiaca — R: hlädiaca; v. 227: hľadiaca ešte — R: hlädiaca ješte; v. 232: jesenou — R, C: jasennou; v. 234: milého — R: milieho; v. 237: sadla — R, C: sädla; v. 239: v očiach — R, C: v očach; v. 240: ešte — R: ješte; v. 243: vietor — C: větor; v. 244: ľahkom — R: lähkom; v. 251: usne — R: usnie; v. 274: ľadovú — R: lädovú; v. 278: Milka — R, C: Milko; v. 279: si — R: jsi; v. 281: ma — C: mä; v. 282: strašlivé — R: strašlivie; v. 284: akési nešťastlivé — R: jakiesi neštastlivie; v. 287: veselé — R: veselie; v. 291: slnce — R: slnko; v. 293: príde — R, C: prijde; v. 300: vrané — R, C: vrannie; v. 301: obzrie sa, matka je už — R: obzre sä, matka je juž — C: obzre sä, matka je už; v. 302: tajomstvo — R, C: tajemstvo; v. 304: ktoré — R: ktorie; v. 309: si — R: jsi; v. 311: ušľachtilej — R, C: ušlechtilej; v. 323: milého — R: milieho; v. 329: už — R: juž; v. 334: v bolestiach — R, C: v boläsťach; v. 337: krásne — R, C: krásno; v. 344: ľakať — R: läkať; v. 359: v šľachetných — R, C: v šľechetných; v. 361: na Bielohrade — R: na Belohradě — C: na Bělohradě; v. 369: na prsia — C: na prsá; v. 383: svietia — R, C: svieťa; v. 389: guľky — R, C: kulky; v. 392: mieriac — C: měriac; v. 403: pohľad — R: pohläd; v. 405: iskrí — R: jiskrí; v. 417: v prsiach — R, C: v prsách; v. 424: krem — C: krom; v. 429: okolo seba pozerá — R, C: okolo sebä poziera; v. 432: už — R: juž; v. 440: rozdrážené — R: rozdráženie; v. 445: ťa — R: tä; v. 450: vedieť — R: vedeť — C: věděť; v. 451: mohamedánskych — R, C: muhamedanských; v. 452: obsedieť — R, C: obseděť; v. 460: na seba — R, C: na sebä; v. 462: oceľové — R: ocelovie; v. 464: sadlové — R: sadlovie; v. 467: ruky — R: ruke; v. 471: nech Boh — R: nak Bôh; — C: nech Bôh; v. 472: akoby vrecia — R: Jakoby vrecia — C: Jakoby vrecá; v. 474: stolové — R: stolovie; v. 479: turecké — R: tureckie; v. 481: krv — R, C: krú; v. 486: v kŕčoch — R: v krčach; v. 494: kaviareň — R, C: kaviarňa; v. 506: do jaskýň — R: do jäskiň; v. 515: vedie — R, C: vede; v. 517: vzaté — C: vzäté; v. 527: cudzie — R, C: cudzé; v. 545: nešťastného — R: neštästnieho; v. 546: štyriadvadsať — R, C: čtyry a dvadsať; v. 550: kľaje — R: kläje; v. 554: V hrstiach — R, C: V hrsťach; v. 560: pohľadom — R: pohlädom; v. 565: skade — R, C: zkäde; v. 566: na Bielohrade — R: na Belohradě — C: na Bělohradě; v. 584: biedneho — R: biednýho; v. 588: ešte — R:jistě; v. 592 udriem — R, C: udrem; v. 597: stien — C: stěn; v. 616: predsa — R, C: predci; v. 629: izba — R: jizba; v. 631: dreviatko — R, C: dreviätko; v. 634: v jej duši — R, C: v jej duše; v. 636: havrané — R, C: havranie; v. 639: tajné — R: tajnie; v. 652: večerné — R, C: večernie; v. 653: pekné — R: peknie; v. 655: verné — R, C: vernie; v. 658: odclonila — R, C: odslonila; v. 660: dvermi — R, C: dverma; v. 679: blažené — R: blaženie; v. 689: sväté — R: svatie; v. 694: v očiach — R, C: v očach; v. 695: ohľady ešte sa — R: ohlädy ještě sä; v. 705: zjavísk — R: zjävísk; blahého — R: blahieho; v. 709: nešťastníku — R: nešťästníku; v. 710: na šťastie sa — R: na štästie sä; v. 713: nenávidieť — C: nenáviděť; v. 716: teba — R, C: tebä; v. 723, 725, 726: ťa — R: tä; v. 739: z ňadier — C: z ňáder; v. 746: černohorské — R: černohorskie; v. 749: zahľadela sa — R: zahlädela sä; v. 754: preletieť — R, C: preleteť; v. 758: za ktoré bych ťa — R: za ktoriebych ťä; v. 759: bohma — R, C: bohmä; v. 761: víťaz — R: víťäz; v. 767: v prsiach — R, C: v prsach; v. 772: dlhých — C: dlúhych; v. 774: nežné — R: nežnie; v. 779: ohnivé — R: ohnivie; v. 782: búrlivé — R: búrlivie; v. 789: ťažké — R: ťäžkie; v. 822: tiché — R: tichie; v. 823: vrelé — R: vrelie; v. 828: kocúr — R: kacúr; v. 831: mojej Milice — R, C: mojej Milici; v. 848: stromoradoch — C: stromorädoch; v. 852: dlhou — C: dlúhou; v. 858: hlboký — C: hluboký; v. 865: šíreho — R: sirieho; v. 869: jesenné — R: jesenie; v. 879: hodvábneho — R: hodbabnieho — C: hodbabného; v. 880: drahé indické — R: drahie indickie; v. 882: diamantové — R: diamantovie; v. 884: rady — C: rädy; v. 885: drobné — R: drobnie; v. 889: nočnému svietiaca — R: nočniemu svietiaca — C: nočnému svieťacia; v. 900: oslávené — R: oslávanie; v. 908: v tajnostiach — R, C: v tajnosťach; v. 919: spomienky — R, C: spomnienky; v. 923, 924, 927: ľúbia — C: ľúba; v. 948: ňadier — C: ňáder; v. 951: hľadí — R: hlädí; v. 985: vidieť letieť — C: viděť letěť.

Textová úprava

Pri príprave textu Sládkovičových básní vychádzali sme zo Spisov básnických 1861. Text Spisov básnických možno považovať za text autorizovaný, pretože — ako to vidieť zo Sládkovičovej korešpondencie s Jozefom Viktorinom — Sládkovič bol na vydaní svojich básní plne zainteresovaný a veľmi mu na tom záležalo, aby v texte neboli nijaké chyby. No ani pri najlepšej Viktorinovej starostlivosti, ktorý podľa Sládkovičovho výroku pracoval „s prísnosťou Catonskou“, sa nevyhlo niektorým nedôslednostiam. A tieto nedôslednosti úplne neodstránili ani dve opravy tlačových chýb, priložené na konci knihy. Najlepšie ich zbadal sám autor ihneď po vyjdení Spisov básnických. Pravda — iste preto, aby Viktorinovu prácu na vydaní nejako nepodcenil — píše (v liste z 5. mája 1861) iba „o chybách menšej povahy“, ktoré zvlášť „zmysel nemútia“.

Avšak niekde chyby „menšej povahy“ sú často chybami zásadnejšieho charakteru. Preto na niektorých miestach — kde máme oporu v rukopisnom znení — snažíme sa nedôslednosti v texte odstrániť.

V Spisoch básnických sú niektoré nedôslednosti v sylabičnosti verša. Tak napr. v 182. strofe Detvana Sládkovič pri prepisovaní porušil v siedmom verši počet slabík: použil desaťslabičný verš: „To všetko jedno! Ten je bohatý“ namiesto pôvodného osemslabičného verša: „Jedno je. Ten je bohatý“. Podobne je tomu aj v básni Mládenec, kde namiesto desaťslabičného verša: „Smútok len srdce darmo zožjera“ je verš osemslabičný: „Smútok len srdce sožiera“. Nedôslednosti tohto druhu sme vo vydaní odstránili.

Bolo potrebné zrevidovať aj nedopatrenia vo väzbe slov. V 86. strofe Detvana sa odtláčal tvar „sebe myslí“ namiesto pôvodného „on si mislí“; v básni Dcérka a mať nachádzame v rýmovej polohe „mať tvoja“ namiesto „tvoja mať“ (rým: bez zbroja) a pod.

Aj pri úprave slov, ktoré sa nachádzajú v rýmovej pozícii museli sme v niektorých prípadoch prihliadať na rukopisný text. V Spisoch básnických sa totiž stávalo, že úpravou štúrovských výrazov a tvarov sa rým úplne stratil a tak namiesto Sládkovičových rýmov: bledí — vtedi, bledá — odpovedá, náďeje — koleje nachádzame iba skupiny nerýmujúcich sa slov: bľadý — vtedy, bľadá — odpovedá, nádeje — koľaje, slastí — bolestí. V tomto vydaní snažili sme sa tieto nedopatrenia odstrániť tým, že sme ponechávali pôvodné Sládkovičove tvary. Pravda, nebolo možné bezo zvyšku ponechávať pôvodné tvary štúrovského pravopisu. Prepisom štúrovských tvarov je niekde namiesto rýmov iba asonancia, ktorá však nepôsobí rušivo: citov — svitol, devíc zrodil — aký do div, prirástol — boľasťou a pod.

V texte Spisov básnických nachádzame okrem toho aj Viktorinove zásahy do Sládkovičovho slovníka. Viktorin upravoval slovo hmla na mhla, jelša na jalša, jeseň na jaseň, sneh na sňah, farba na barva, striebro na sriebro, bledý na bľadý. V týchto prípadoch ponechávame pôvodné Sládkovičovo znenie.

Pri úprave Sládkovičových básní, vychádzajúc zo základného textu Spisov básnických 1861 (okrem už vyznačených úprav), uplatňujeme všeobecne tieto zásady:

Podľa Pravidiel slovenského pravopisu 1957 upravujeme písanie i, y, predpony s, z a predložky s, z.

Zložené príslovky a spojky, ktoré sa pôvodne písali oddelene, píšeme spolu: na bok — nabok, v tom — vtom, na veky — naveky, za to — zato, nemilo Bohu — nemilobohu, do kola — dokola, sotva že — sotvaže, kdo vie — ktovie a pod.

Písanie cudzích slov upravujeme podľa dnešnej normy: ether — éter, Skýth — Skýt, harmonija — harmónia, milliom — milión, Don Qixot — don Quijot, récky — grécky a pod.

Odstraňujeme odchýlky a nejednotnosti v kvantite spoluhlások: súsed — sused, zahrada — záhrada, švarný — švárny, mrtvý — mŕtvy, kráľovna — kráľovná, los — lós, vila — víla, balkon — balkón a pod.

Podobne odstraňujeme aj odchýlky a nejednotnosti v kvalite (mäkčení) spoluhlások: haňba — hanba, čerešnový — čerešňový, daleký — ďaleký, Polana — Poľana, prsten — prsteň a pod.

Upravujeme nejednotnosti v hláskosloví: vetor — vietor, hrúza — hrôza, znovuzrodzenec — znovuzrodenec, hodbáb — hodváb, moch — mach, Detvanka — Detvianka, grg — krk, modzok — mozog, šlechetný — šľachetný a pod.

Upravujeme aj tie hláskoslovné odchýlky oproti dnešnému úzu, kde je odlišnosť skôr len v grafickej podobe tvaru, ako v jeho zvukovej kvalite: dvadcať — dvadsať, predca — predsa, prázny — prázdny, fijalka — fialka, dedictvo — dedičstvo, ľalija — ľalia atď. — a vôbec kolísanie medzi e/ä: väža — veža, mäd — med, vetší — väčší a pod.

Ojedinele sa vyskytujúce pozostatky štúrovských tvarov upravujeme dôsledne podľa dnešnej normy: ostatnia — ostatná, obzierať — obzerať, rodnieho — rodného, riastla — rástla, drahô — drahé, ovocia — ovocie, zbožia — zbožie a pod. (Ojedinelé výnimky sú iba v rýmových pozíciách.)

Upravujeme pády podľa dnešnej normy: všetke — všetky, ňáder — ňadier, hradôb — hradieb, nožičôk — nožičiek, žiaľa — žiaľu, rozbrojach — rozbrojoch, chlievach — chlievoch, orlici — orlice (gen. sg.), uzle — uzly (nom. pl.) a pod.

Robíme zásahy v písaní zámen: jich — ich, jim — im, kdo — kto, a častice jako — ako, jak — ak.

Upravujeme v Spisoch básnických vyskytujúce sa rytmické krátenie ia/a: krúťa — krútia, smúťa — smútia, vába — vábia i tvary dušam — dušiam, očam — očiam, ulicach — uliciach, kľatba — kľiatba, čahať — čiahať a pod. (Pri týchto úpravách máme oporu aj v Sládkovičových rukopisoch.)

Pri slovesách odstraňujeme nedôslednosti v koncovkách infinitívu a 3. osoby sg.: videť — vidieť, leteť — letieť, zreť — zrieť, vre — vrie, mre — mrie, zre — zrie a pod.

Keďže sme však museli korigovať aj niektoré výrazy, tvary, ba aj celé verše základného textu Spisov básnických, uvádzame osobitne pri každej básni naše úpravy syntaktické, lexikálne, tvaroslovné a hláskoslovné. (Pravda, neuvádzame odchýlky v kvantite samohlások, v kvalite spoluhlások, pri písaní cudzích slov, tie hláskoslovné odchýlky, kde ide len o ich gramatickú úpravu, pozostatky štúrovských tvarov a pozostatky češtiny pri písaní zámen jich — ich, jim — im, kdo — kto a častice jako — ako, jak — ak.)

Na prvom mieste uvádzame znenie Spisov básnických 1861, za ním tvar uplatnený v našom vydaní.

Milica

V. 44: nevideť, nevidieť; v. 49: mhla, hmla; v. 73: zvrždžaly, zvržďali; v. 77: pristúpäc, pristúpiac; v. 80: ľúbosť, tichosť; v. 103: Kľatba, Kliatba; v. 120: sňah, sneh; v. 131: sedeť, sedieť; v. 134: núťa, nútia; v. 142: barvil, farbil; v. 150: ňáder, ňadier; v. 161: zbľadlej, zbledlej; v. 169: bľadá, bledá; v. 170: mhlu, hmlu; v. 195: stúpä, stúpa; v. 214: náručia, náručie; v. 232: jasennou, jesennou; v. 237: bľadá, bledá; v. 239: v očach, v očiach; v. 262: sňaživá, sneživá; v. 288: veľmo, veľmi; v. 296: bľadá, bledá; v. 301: obzre sa, obzrie sa; v. 311: v ušlechtilej, v ušľachtilej; v. 330: v prosried, vprostred; v. 332: bľadosť, bledosť; v. 334: v bolesťach, v bolestiach; v. 341: dústojné, dôstojné; v. 359: v šlechetných, v šľachetných; v. 369: na prsá, na prsia; v. 380: v ulicach, v uliciach; v. 384: svieťa, svietia; v. 391: barevným, farebným; v. 392: meriac, mieriac; v. 417: zvre v prsách, zvrie v prsiach; v. 450: vedeť, vedieť; v. 451: muhamedanských, mohamedánskych; v. 452: obsedeť, obsedieť; v. 472: vrecá, vrecia; v. 481: vyhrne, vyhrnie; v. 494: kaviarňa, kaviareň; v. 527: cudzé, cudzie; v. 533: v obľadlom, v obledlom; v. 554: V hrsťach, V hrstiach; v. 595: bľadá, bledá; v. 610: mre, mrie; v. 626: vetor z’šumí, vietor sšumí; v. 630: videť, vidieť; v. 639: koľaji, koleji (kvôli rýmu: aleji); v. 694: v očach, v očiach; v. 713: nenávideť, nenávidieť; v. 739: z ňáder, z ňadier; v. 742: peknobľadá, peknobledá; v. 754: preleteť, preletieť; v. 767: v prsách, v prsiach; v. 801: pohrab, pohreb; v. 814: bľadý, bledý; v. 879: z hodbabného, z hodvábneho; v. 889: svieťacia, svietiaca; v. 908: v tajnosťach, v tajnostiach; v. 923, 927: ľúba, ľúbia; v. 948: ňáder, ňadier; v. 985: videť leteť, vidieť letieť.

I

     Tichá spomienka, ty moja milá,

ty mať pekná špatných detí!

Šepceš mi ty, čo ta tam letí,

kde všetko hrsť času skryla.

Šumí hlas tvoj dnu mojím uchom

a šumí ohlas ústami,

zatrasie srdcom, zahrmí duchom

a vylieva sa slzami;

alebo viazne v citov koleji

10

a búri ako v diere rab,

búri, že pôžitok pohrab

aj spomienky aj nádeji. —

Ale čo? — či nie si vari aj ty

zrkadlo zlatých pôžitkov?

No tak spokojnýže zostávaj, ty

človek, s svojou chleba smidkou;

lebo keď tá ti zmizne z ruky

a za ňou slzu vyleješ:

dostaneš hádam, a z belšej múky

20

kus, a iste sa zasmeješ.

Tak užívaj len, čo ti svet podá,

vypi, čo ti „dnes“ naleje;

tak sa na nové obzri nádeje

rieknuc: škoda časov, škoda!

Veď tak si žije jarý mládenec,

rtoma pije med hodiny,

pravou objíma spomienok stíny,

v ľavej čerstvý drží veniec,

veniec uvitý z púčkov ružových,

30

čo zajtra vykvitnúť majú:

slastí plno starých i nových,

ale ľudia žiť neznajú; —

veď tak aj deva životom letí,

nad krásou slzu vytočí,

v perle tej, čo z jej odvisla očí,

nová krása svetu svieti. —

Koniec ukážky