Dcéry kráľovské sú medzi tvojimi vyvolenými;

po tvojej pravici stojí kráľovná
ozdobená zlatom z Ofíru.

Žalm 45

Zázrak Božej všemohúcnosti a nevyčerpateľný zdroj milosti.

Životopis Panny a Matky Božej Márie, našej Kráľovnej a Panej,

najsvätejšej Uzmierovateľky za Evino previnenie

a Sprostredkovateľky milostí, ktorý podľa zjavení

a za vedenia samotnej Panny Márie

napísala božia služobnica sestra Mária od Ježiša z Agredy,

predstavená Kláštora Nepoškvrneného počatia,

Rádu svätého Františka Serafínskeho v meste Agreda

v provincii Burgos v Španielsku pre nové poučenie sveta,

pre posilnenie Katolíckej cirkvi a pre povzbudenie ľudstva.

Podľa pôvodného autorizovaného španielskeho vydania do anglického jazyka preložil Fiscar Marison (rev. George J. Blatter) a podľa tohto cirkevne schváleného anglického vydania do českého jazyka preložil Jan Cyril Řeřucha

v mariánskom roku 1954.

Z českého prekladu z roku 1954, ktorý v roku 2016 upravil Josef Tuček,

do slovenského jazyka preložila Silvia Koscelanská-Hajdučeková.

Vydal: © Zachej.sk, 2022

Grafika: © bookwork.sk

Jazyková korektúra: Mgr. Martina Bodnárová, PhD.

Priebeh vydania diela Mystické mesto Božie:

Mystické mesto Božie III – jar 2021

Mystické mesto Božie II – jeseň 2021

Mystické mesto Božie IV – jar 2022

Mystické mesto Božie I – jeseň 2022

ISBN: 978-80-8211-364-1 ePub

Všetky práva vyhradené. Žiadna časť tejto publikácie sa nesmie reprodukovať v akejkoľvek podobe alebo akýmkoľvek spôsobom (elektronicky, mechanicky, fotokópiami alebo iným spôsobom) bez súhlasu vlastníka autorských práv.

IMPRIMATUR

PRE PRVÉ ANGLICKÉ VYDANIE

Rome City, Ind., 24. august 1912

Dôstojnému pánovi Georgeovi J. Blatterovi

Drahý dôstojný pán:

Dávam Vám svoje schválenie anglického prekladu diela „Ciudad de Dios“.

S prianím hojného požehnania zostávam Váš v Kristu:

†H. J. Alerding, biskup z Fort Wayne

ODPORÚČANIE

DRUHÉHO ANGLICKÉHO VYDANIA

Santa Fé, New Mexico, 9. január 1949

S najväčšou ochotou dávam dnes svoje odporúčanie novému vydaniu diela „The City of God“ od sestry Márie od Ježiša, ktoré bude opäť bez zmien vydané podľa pôvodného autorizovaného vydania zo španielskeho jazyka z roku 1902, ktoré už bolo schválené Jeho Excelenciou H. J. Alerdingom, biskupom vo Fort Wayne.

†Edwin V. Byrne, D.D., arcibiskup v Santa Fé

PREHLÁSENIE

Majúc v poslušnej úctivosti dekréty pápeža Urbana VIII. i všetkých pápežov, prehlasujeme, že vcelku aj v jednotlivostiach týkajúcich sa zjavení, zázrakov a pod. podrobujeme sa bezvýhradne súdu svätej Rímskokatolíckej cirkvi.

IMPRIMATUR

PRE ČESKÉ VYDANIE MESTA BOŽIEHO

NIHIL OBSTAT: Rev. Martin Horak O.S.B.

censor deputatus

IMPRIMI POTEST: † Rt. Rev. Ambrose L. Ondrak O.S.B.

St. Procopius Abbey, Lisle, Illinois

IMPRIMATUR: † Albert Cardinal Meyer,

Archbishop of Chicago

Chicago, Illinois, 17. január 1961

Niektoré z mnohých odporúčaní a pochvál o Ciudad de Dios (Mesto Božie), napísanom Máriou z Agredy

Vynikajúci teológ jezuita Andreas Mendo v internáte v Madride z biskupského nariadenia vydaného 29. októbra 1666 pozorne preskúmal Mesto Božie a prehlásil, že jeho duchovnú cenu nevyváži žiadna chvála. Tento výrok úradne schválil jeho predstavený Dr. D. Fr. Forteza 6. novembra 1666.

Didacus de Silva, teológ a hlavný predstavený benediktínov v Španielsku, veľmi chváli Ciudad de Dios ako dielo patriace do triedy najvynikajúcejších spisov (v Madride 15. decembra 1666).

„Toto dielo najlepšie odporúča samo seba,“ napísal portugalský jezuita v úradnom schválení vydanom v Lisabone 6. marca 1680 a podpísanom P. Franciscusom de Almeda, S. J.

Úradné prehlásenie univerzity v Salamance, vydané 4. júla 1669, že sa Mesto Božie vo všetkom zhoduje s pravoverným učením katolíckej teológie, bolo podpísané teologickou fakultou, kde boli zastúpené takmer všetky rehoľné rády, menovite augustiniáni, benediktíni, baziliáni, minimovia, hieronymiti, premonštráti, thatíni, obutí i bosí trinitári, obutí i bosí mercedariáni, reformovaní augustiniáni a rehoľní kapitulári.

Aj parížska univerzita Sorbonna, napriek tomu, že mnohí jej členovia boli nakazení jansenizmom, a preto boli proti vzdávaniu náležitej úcty Matke Božej, však podľa záznamov o hlasovaní, ktoré bolo prevedené, a podľa výslovnej mienky väčšej a rozumnejšej časti jej fakulty toho času bola nútená neúradne schváliť Mesto Božie. Pretože vlastne všetka nepriaznivá kritika pochádzala zo Sorbonny, je jej schválenie zvlášť pozoruhodné.

Iná veľká francúzska univerzita, v Toulouse, potvrdila Granierov „Stručný výťah“ vydaním úradného odporúčania Mesta Božieho s najvyššou chválou. Dokument za fakultu podpísali Casemajon, Rabii a J. Gisbert S. J., teológovia, 25. novembra 1694.

V II. zväzku (Vtelenie) je doslovne uvedené schválenie veľkej univerzity v Lovani, na ktoré čitateľov odkazujeme. Toto vrelé odporúčanie, ktoré je tam obsiahnuté, radí Mesto Božie medzi najväčšie svetové diela a je opakované skoro vo všetkých vyššie zmienených schváleniach a odporúčaniach.

Museli sme sa obmedziť na holé dátumy a podpisy niekoľkých schválení, pretože keby sme všetky tieto a mnoho iných schválení uviedli doslovne, bolo by nutné pridať zväzok s niekoľkými stovkami stránok. Keby sme chceli uverejniť všetko, čo vynikajúci a učení muži kresťanského sveta napísali o Meste Božom ako o najobdivuhodnejšej, najužitočnejšej a najspoľahlivejšej knihe na svete, vyžadovalo by to miesto štyroch najmenej sto zväzkov kníh. Načo však hromadiť odporúčania?

Všetka kritika, ktorú azda započujete alebo budete čítať, nie je ničím podložená a je iba obyčajným marením času. Počas uplynulých storočí bol dôkladne preskúmaný každý riadok Mesta Božieho v snahe nájsť v ňom nejakú chybu, avšak nebola nájdená žiadna. Čítaj a presvedč sa!

SCHVÁLENIE

Prvým pápežom, ktorý venoval ústrednú pozornosť dielu „Ciudad de Dios“, bol pápež Inocent XI., ktorý 3. júla 1686 ako reakciu na celú škálu búrlivých útokov a nástrah zo strany niektorých členov Sorbonny, o ktorých bolo známe, že sú jansenisti, vydal mimoriadny list, ktorým povolil vydávanie a čítanie „Ciudad de Dios“.

Podobné prehlásenie vydali niektorí pápeži aj neskôr. Boli to: Alexander VIII., Klement XI. a Benedikt XIII. Tieto prehlásenia boli neskôr pripomenuté dvoma dekrétmi vydanými Kongregáciou posvätných obradov a schválenými pápežmi Benediktom XIV. a Klementom XIV. Tým bola potvrdená pravosť a vierohodnosť spisu „Ciudad de Dios“, ako bolo povedané a napísané ctihodnou božou služobnicou Máriou od Ježiša.

Vynikajúci pápež Benedikt XIII., keď bol arcibiskupom v Benevente, používal tieto zjavenia vo svojich kázňach o blahoslavenej Panne Márii. Dňa 26. septembra 1713 biskup v Sento v Taliansku podal námietku proti publikácii „Mesto Božie“, ale bolo mu pripomenuté, aby sa tejto aktivity vzdal, pretože je to v rozpore s rozhodnutím pápeža Inocenta, ktoré bolo vydané pre celú Cirkev.

Proces blahorečenia Márie z Agredy bol značne posilnený španielskymi biskupmi a inými vynikajúcimi osobami v Cirkvi. Tak sa stalo krátko po jej smrti v roku 1666, keď bol tejto božej služobnici udelený titul „ctihodná“, čím sa otvorila cesta k jej blahorečeniu. Je nádej, že sa podľa Božej vôle čoskoro medzi jej početnými ctiteľmi nájde pracovník, ktorý sa ujme tejto úlohy na základe úcty k jej svätému životu a znamenitému spisu i mnohým zázrakom pri jej hrobe.

Redemptoristi vydali v roku 1885 v nemeckom jazyku nový preklad, ktorému sa dostalo schválenia a významného odporučenia od biskupa v Rezne nasledovnými slovami:

S úprimnou radosťou dávame naše biskupské schválenie prekladu pôvodného španielskeho spisu „Ciudad de Dios“ Márie od Ježiša a odporúčame túto knihu, ktorá iste povznesie čitateľov a bude pre nich zdrojom duchovného požehnania.

Ignác, biskup v Rezne,

v Rezne 29. septembra 1885

Významné je tiež odporúčanie kniežaťa arcibiskupa soľnohradského, legáta a prímasa nemeckého:

Podľa dekrétov vydaných pápežmi Inocentom XI. a Klementom XI. je odporučená na čítanie všetkým veriacim kniha „Ciudad de Dios“, napísaná ctihodnou služobnicou božou Máriou od Ježiša.

Túto knihu schválil celý rad biskupov dekrétmi vydanými na tento účel, štyri významné univerzity, v Toulouse, v Salamance, v Alcale a v Lovani, a vynikajúci členovia rôznych rádov. Vzdelaný a zbožný kardinál A´Aguire prehlásil, že všetky svoje štúdie po dobu 50 rokov svojho života považuje len za malú časť učenia obsiahnutého v tejto knihe, ktoré je v celom svojom obsahu v súlade so Svätým písmom, s učením pápežov a cirkevných snemov. Ctihodný generálny predstavený u svätého Sulpica, abbé Emery, dodal: „Len od tej doby, čo som čítal zjavenie Márie z Agredy, poznám náležite Ježiša a jeho svätú Matku.“

Preto neváhame s vydaním nášho biskupského schválenia pre „Ciudad de Dios“ a odporúčame túto knihu veriacim a zvlášť nášmu duchovenstvu.

František Albert, arcibiskup,

Arcibiskupská kancelária v Soľnohrade, 12. septembra 1885

Iné odporúčanie knihy „Ciudad de Dios“ z novšej doby je od biskupa v Tarazone, nachádza sa v predslove nového vydania z rokov 1911 – 1912:

Ja, Dr. James Ozoidi y Udave, z milosti Božej a Apoštolskej stolice biskup v Tarazone, apoštolský administrátor diecézy v Tudela.

Poverili sme kňaza Eona Eduarda Royra, kaplána a spovedníka v Konvente Nepoškvrneného počatia v Agrede, aby obozretne a presne posúdil rukopis nového vydania „City of God“, pripravovaného na vydanie členmi vyššie menovaného konventu. Osobne sme zistili, že zmienený kňaz túto úlohu svedomito splnil. Preto teraz dosvedčujeme, že nové vydanie „City of God“ s niekoľkými výnimkami, čo sú pravopisné zmeny, sa úplne zhoduje s pôvodným rukopisom ctihodnej matky Márie od Ježiša v Agrede.

James, biskup v Tarazone,

Tarazona, 7. apríla 1911

ÚVOD

k tretej časti (k štvrtému zväzku) tohto nebeského životopisu,

ktorá obsahuje poslednú časť presvätého života Panny Márie, Matky Božej

1. Plavec sa pri plavbe po hlbokom a nebezpečnom mori stále obáva hrozby živlov i útokov pirátov. Jeho starosti pod vplyvom jeho slabosti a neistoty rastú, pretože nevie, kde alebo odkiaľ môže nebezpečenstvo prísť, a keď príde, nie je schopný odvrátiť ho alebo sa mu brániť. Tak sa teraz cítim aj ja, pretože som obkľúčená nesmiernym oceánom vznešenosti a veľkoleposti skutkov najsvätejšej Panny Márie. A napriek tomu, ako cítim a vyznávam, je toto more plné odpočinku a pokoja. Ale ani skutočnosť, že som na tomto mori milosti doplávala už tak ďaleko a že som dokončila prvú a druhú časť jej životopisu, mi nemôže poskytnúť sebadôveru, pretože sa pri tejto práci vidím ako v čistom zrkadle, takže o to viac rozpoznávam svoju neschopnosť a ničomnosť a vnucuje sa mi najhlbšie presvedčenie, že jej život je pre všetko stvorené chápanie nepreniknuteľný a nedá sa vystihnúť. Ani nepriatelia a kniežatá temnoty mi nedoprajú pokoj, ale ako najdotieravejší piráti ma stále obťažujú a zastrašujú klamnými predstavami a pokušeniami, ktorými ma vo svojej zlomyseľnosti veľmi často napádajú. Plavec potom nemá žiadnu inú možnosť než uprieť svoj zrak k Polárke, morskej hviezde, podľa ktorej musí medzi vlnami riadiť smer svojej plavby. Snažím sa robiť to isté uprostred toľkého množstva obťažných pokušení a obáv. Vedená svojou Hviezdou, presvätou Máriou, prostredníctvom ktorej môžem svojou poslušnosťou zladiť svoju vôľu s vôľou večného Otca, a často sužovaná a plná nepokoja a strachu, volám z hĺbky svojho srdca: „Môj Pane a najvyšší Bože, čo mám robiť vo svojich pochybnostiach? Mám pokračovať alebo mám prestať písať tento životopis? Oznám mi, ó, Matka milosti a moja Učiteľka, svoju vôľu, ako aj vôľu tvojho božského Syna.“

2. Vskutku musím vyznať, že Boh vždy moje volanie vypočul, nikdy mi neodoprel svoju otcovskú láskavosť a svoju svätú vôľu mi oznamoval mnohými spôsobmi. Aj keď je to dostatočne viditeľné z pomoci, ktorú mi poskytol pri písaní prvého i druhého dielu, dostala som okrem toho ešte mnoho iných uistení od samého Pána, od jeho najsvätejšej Matky a od anjelov, takže sa kopili dôkazy na dôkazy a svedectvá na svedectvá, čo pôsobilo proti mojej zbabelosti a obavám. A čo viac, sami anjeli vo viditeľných podobách ako preláti a sluhovia jeho svätej Cirkvi mi stále pripomínali božský rozkaz a vyzývali ma k dôvere a k splneniu tohto poslania a k pokračovaniu až do konca. Nechýbalo mi ani vliate svetlo učenia, ktoré ma sladko a silno volalo, ktoré osvecovalo a vyzývalo moje srdce k poznaniu najvyššej dokonalosti, najčistejšej svätosti, najdokonalejšej cnosti a všetkého, čo si môže vôľa priať alebo čo môže chcieť dosiahnuť. Súčasne som bola odkázaná na všetko, čo bolo uzavreté a uchované ako skrytá manna v Arche zmluvy, v Panne Márii, ktorá sa otvorila pre všetkých, čo si prajú prísť a okúsiť ju.

3. Ale i tak keď som začínala písať túto tretiu časť, bola som zachvátená znepokojujúcim vnútorným odporom, nie menším, než bol ten, ktorý som cítila pri prvých častiach tohto životopisu. Môžem smelo povedať, že som nezložila bez obavy vetu ani slovo a nenapísala som ani najmenšiu časť životopisu bez toho, aby som nezakúsila viac pokušenia, než koľko obsahoval text písmeniek. Predložila som Pánovi druhú časť, ktorú som napísala, rovnako ako prvú. Pod prísnou poslušnosťou som bola prinútená začať túto tretiu časť a len v sile poslušnosti som utíšila svoju bázeň a slabosť srdca. Ale na začiatku som bola zmietaná túžbou a strachom ako loď, na ktorú dorážajú prudké vetry.

4. Na jednej strane ma Pán povzbudzoval, aby som pokračovala v tom, čo som začala, pretože to bola jeho vôľa. Ani pri svojich ustavičných modlitbách som nikdy nepocítila iný zámer. Je pravda, že po nejaký čas som tomuto nariadeniu Najvyššieho nevenovala pozornosť a že som o ňom nepovedala svojim predstaveným ani svojmu spovedníkovi (nie preto, že by som ho chcela zatajiť, ale preto, aby som nadobudla väčšiu istotu, a tiež preto, aby sa nedomnievali, že konám len podľa svojich názorov). Ale Pán, ktorý je vo svojich skutkoch vždy rovnaký, ich naplnil novou, pevnou vôľou a ráznosťou, s ktorou ma stále vyzýval a dával mi rozkazy. Na druhej strane však nenávisť starého hada kazila všetko, čo som robila alebo k čomu som bola vyzvaná. Pozdvihol proti mne mučivé a zvodné pokušenia, v ktorých sa ma snažil inšpirovať svojou pýchou. Snažil sa ma tiež priviesť do najhlbšej skleslosti a najtemnejšieho strachu a svoje úsilie stále zosilňoval úmerne tomu, ako som na tomto životopise postupovala, a zvlášť v dobe, keď som sa blížila ku koncu. Tento nepriateľ takisto využil aj rozsudok niektorých osôb, ktoré si mohli plným právom nárokovať moju úctu i to, aby som v tomto diele nepokračovala. Aj medzi rehoľníčkami pod mojím vedením vyvolal nesúlad, takže sa mi zdalo, že nemám času nazvyš a že sa ako predstavená mám prednostne venovať starostlivosti o svoje rehoľníčky. Pri takomto obťažovaní som nemohla nadobudnúť vnútorný pokoj, ktorý bol potrebný pre náležité osvietenie a pochopenie tajomstiev, o ktorých som mala písať, pretože toto svetlo nie je možné postrehnúť a ani nám nemôže byť pri duševných búrkach pokušenia udeľované, lebo svieti len vtedy, keď sú schopnosti duše v pokoji (1Kr 19,11 – 13).

5. Trápená a znepokojovaná toľkými rôznymi pokušeniami, neprestávala som volať o pomoc. Zvlášť v jeden deň som volala k Pánovi: „Najvyšší Pane a Dobro mojej duše, moje vzdychy nie sú pred tvojou múdrosťou skryté a ani moja túžba páčiť sa ti a vyhýbať sa chybám v tvojej službe (Ž 38,10). S láskou nariekam v tvojej kráľovskej prítomnosti, pretože si mi buď prikázal, ó, Pane, čo nemôžem splniť, alebo si dovolil svojim i mojim nepriateľom, aby mi vo svojom hneve prekážali vykonať to, čo si mi prikázal.“ Pán na moju sťažnosť odpovedal s akousi prísnosťou: „Pamätaj, duša, že nemôžeš pokračovať v tom, čo si začala, ani nemôžeš dokončiť písanie životopisu mojej Matky, pokiaľ sa nestaneš úplne dokonalou a príjemnou mojim očiam. Lebo ja si prajem, aby si z tohto dobrodenia nazhromaždila mnoho ovocia a aby si bola jednou z prvých, ktorí z toho budú ťažiť v najväčšej hojnosti. Aby si sa mohla na tomto ovocí podieľať tak, ako si prajem, je nutné, aby bolo v tebe zničené všetko, čo je pozemské a hodné Adamovej dcéry. Musíš byť zbavená následkov hriechov i všetkých zlých náklonností a návykov.“ Táto odpoveď Pána vo mne podnietila novú snahu a horlivú túžbu vykonať všetko, čo v nej bolo naznačené. Predovšetkým nielen obyčajne umŕtvovať všetky vášne a náklonnosti, ale celkom odumrieť zvieraciemu, pozemskému životu a obnoviť a zmeniť ho na život nebeský a anjelský.

6. V túžbe venovať svoje sily tomu, čo mi bolo navrhnuté, skúmala som svoje sklony a chúťky, prehľadávala som postranné cestičky a záhyby svojho vnútra a najvrúcnejšie som túžila odumrieť všetkému viditeľnému a pozemskému. Niekoľko dní som počas týchto cvičení mala veľké starosti a trpela som zádumčivosťou. Úmerne mojim úzkostiam vzrastalo nebezpečenstvo a príležitosť venovať priveľkú pozornosť stvoreniam. Čím viac som sa snažila vyslobodiť sa zo svojho okolia, tým viac som zisťovala, ako som pripútaná a obťažovaná tým, čo som zavrhovala. Toto všetko využíval nepriateľ na moje zastrašovanie tak, že mi vykresľoval taký život ako celkom nemožný. K tomuto súženiu sa náhle pridružila ďalšia zvláštna ťažkosť. Vo svojom tele som pociťovala takú veľkú citlivosť, že i najmenšia námaha a nepatrné umŕtvenie boli pre mňa oveľa menej znesiteľné než predošlé najtuhšie pokánie. Umŕtvovania, ktoré som obyčajne vykonávala veľmi ochotne, vyžadovali teraz veľké úsilie a námahu. Bola som taká citlivá, že sa mi zdalo, že mi kajúce skutky zasadzujú smrteľné rany. Pokiaľ som sa mala bičovať, spôsobovalo mi to neznesiteľné bolesti, omdlievala som pri tom a každé šľahnutie ma zraňovalo až do srdca. Bez zveličovania hovorím, že keď som sa len jednou rukou dotkla druhej, vytryskli mi slzy. Svojím biednym stavom som sa cítila veľmi znepokojená a zarmútená. Keď som sa počas tejto choroby nútila k práci, zistila som, že mi spod nechtov presakuje krv.

7. Nevedela som si to vysvetliť a pri týchto myšlienkach som netrpezlivo zvolala: „Ach, Bože, aká je to bieda! Aká sa to so mnou deje zmena? Pán mi porúča, aby som sa umŕtvovala a odumrela všetkým tvorom, a ja venujem viac pozornosti svojim bolestiam než umŕtvovaniu.“ Niekoľko dní som to trpela s veľkou netrpezlivosťou a horkosťou duše. Aby Najvyšší zmiernil môj nepokoj, potešil ma slovami: „Dcéra moja a nevesta, neznepokojuj sa v srdci svojím utrpením. Chcel som u teba týmto prostriedkom odlíšiť následky hriechu, obnoviť ťa k novému životu a pripraviť pre vznešenejšie a mne príjemnejšie skutky. Pokiaľ nedosiahneš taký stav, nebudeš môcť začať písať o tom, čo ešte zostáva zo života mojej Matky a tvojej Panej.“ Táto odpoveď Pána ma trochu povzbudila, pretože jeho slová sú slová života a posilňujú srdce (Jn 6,69). Hoci moje trápenia a pokúšanie neprestali, pripravovala som sa na prácu a na boj. Aj naďalej som ale nedôverovala svojej slabosti a neschopnosti a necítila som žiadnu nádej, že proti tomu nájdem liek. Hľadala som ho u Matky života a rozhodla som sa úprimne prosiť o pomoc a vytrvalosť, pretože ona je jediné a najbezpečnejšie útočisko biednych a sužovaných a stále ma zahŕňala svojou priazňou a dobrodeniami, aj keď som najneužitočnejší tvor na svete.

8. Padla som k nohám veľkej Panej nebies a zeme. Vylievala som pred ňou svoje city a prosila ju, aby milostivo zahojila moje nedokonalosti a nedostatky. Predniesla som jej svoju túžbu páčiť sa jej i jej božskému Synovi a znovu som jej ponúkala svoje služby, aj keby som mala ísť ohňom utrpenia a preliať svoju krv. Preláskavá Matka odpovedala na moje prosby slovami: „Dcéra moja, cháp dobre, že tieto služby, ktoré Najvyšší roznecuje v tvojom srdci, sú zárukou pôsobenia jeho lásky, ktorou ťa volá k úzkemu a dôvernému súžitiu. Jeho najsvätejšou vôľou a tiež mojou je, aby si s nimi spolupracovala, nekládla im odpor a neodkladala dlhšie vykonanie vôle jeho Velebnosti v tom, čo od teba žiada. Po celú dobu, čo si písala môj životopis, som ťa poučovala a pripomínala ti tvoje povinnosti spojené s týmto požehnaním, zvlášť aby si si do srdca vtlačila živý obraz jeho učenia a môjho príkladu v súlade s milosťami, ktoré si dostala. Dospela si už k tretiemu a poslednému dielu tohto životopisu a je čas, aby si sa povzniesla k môjmu dokonalému napodobneniu, aby si sa opásala novou silou a vztiahla svoju ruku k veľkým činom (Prís 31,17). S takýmto životom a konaním budeš schopná začať písať to, čo ešte zostáva napísať, pretože to musí byť písané tak, že budeš uvádzať do skutkov všetko, čo ti bude vštepované. Bez takejto dispozície nebudeš môcť písať, pretože to je vôľa Pána, aby bol môj životopis vpísaný viac v tvojom srdci než na papieri a aby si cítila, čo si napísala, tak, aby si bola schopná písať, čo cítiš.“

9. „Preto si prajem, aby bolo tvoje vnútro očistené od všetkých pozemských predstáv a sklonov (Ž 45,11), aby si po odložení a zabudnutí všetkých viditeľných vecí mohla sústrediť celé svoje súžitie a konanie na Pána, na mňa a na jeho anjelov. Všetky ostatné záležitosti nech sú ti cudzie. V sile tejto cnosti a v čistote, akú od teba vyžadujem, rozdrvíš hlavu starého hada a prekonáš jeho nepriateľský odpor, ktorý kladie tvojmu písaniu a prácam. Pretože si taká váhavá v plnení vôle Pána a vo vstupe na cestu, po ktorej máš podľa jeho priania a s plnou vierou v jeho požehnané úmysly ísť, poviem ti úprimne, že práve to, že si všímaš tieto zbytočné obavy a si taká pomalá, je príčinou, že božská Prozreteľnosť dovolila pekelnému drakovi, aby ako vykonávateľ jeho spravodlivosti trestal tvoju nevieru a nedostatok tvojej ochoty podrobovať svoju vôľu tej jeho. Rovnaký nepriateľ zosnoval plány, aby ťa zviedol k niektorým pokleskom tým, že ti nastražil pasce skryté pod pláštikom dobrého úmyslu a cnostného cieľa v snahe doviesť ťa ku klamnému presvedčeniu, že nie si pre takéto vysoké milosti a požehnania určená. Aby si ich nemohla dosiahnuť, vzbudil v tebe otupenú pomalosť v ďakovaní za ne. Mylne si sa domnievala, že táto práca pre Najvyššieho ti právom náleží, a nepozerala si na ňu ako na dielo milosti, preto si zabúdala naplno spolupracovať s jeho božskými milosťami a nespolupôsobila si s tými, ktoré si dostala bez akejkoľvek svojej zásluhy. Je čas, moja najdrahšia, aby si bola presvedčená a verila Pánovi i mne, lebo ja ťa vediem k najvyššej dokonalosti, zvlášť k môjmu nasledovaniu. Tak bude premožená diablova pýcha a krutosť a jeho hlava bude božskou mocou rozdrvená. Neexistuje žiadny dôvod na to, aby si prekážala účinkom môjho učenia. A tak zabudni na všetko a odovzdaj sa s láskou do rúk môjho božského Syna i do mojich, pretože my od teba túžobne očakávame len to najsvätejšie, najhodnejšie chvály a lahodiace našim očiam.“

10. Vďaka tomuto poučeniu mojej nebeskej Panej, Matky a Učiteľky bola moja duša znovu naplnená novým svetlom a túžbou ju vo všetkom poslúchať. Obnovila som svoje dobré predsavzatia, rozhodla som sa s pomocou Božej milosti povzniesť a snažiť sa pripraviť na plnenie Božej vôle bez akéhokoľvek odporu. Využila som svoj telesný stav, ktorým, ako som sa zmienila už vyššie, bola moja citlivosť na umŕtvovanie veľmi oživená a rozmnožená. Diabol však v boji a odpore neustával. Vedel, že práca, ktorú chcem na seba vziať, je veľmi ťažká a že stav, do ktorého ma Pán povýšil, bol útočiskom veľmi vzdialeným od všetkej ľudskej slabosti a pozemskej otupenosti. Ochotne vyznávam túto pravdu i svoju pomalosť, ktorú spôsobila moja krehkosť a strnulosť. Uznávam, že sa Pán po celý môj život snažil ma povzniesť z prachu a z bahna mojej biedy rozmnožením svojich požehnaní a darov, ktoré presahujú moje chápanie. Okrem toho všetkým týmto požehnaniam ešte napomáhal pomocou svojej pravice, len aby dosiahol svoj cieľ. Nemôžem sa teraz zmieňovať o všetkom, čo mi učinil, ale zároveň sa mi zdá nespravodlivé to prejsť úplným mlčaním, pretože to ukáže, do akej biedy nás privádza hriech a aká je vzdialenosť medzi schopnosťami mysliaceho tvora a vrcholom cnosti a dokonalosti, ktorú môže dosiahnuť. Tiež to ukáže, koľko to stojí, priviesť človeka opäť na vrchol dokonalosti.

11. Niekoľko rokov predtým, než som začala písať tento životopis, bola som znovu a znovu obdarovaná zvláštnymi požehnaniami, pochádzajúcimi z Božích rúk. Bola to akási smrť pre všetko zvieracie a pozemské pôsobenie, podobná obyčajnej smrti. Po tomto stave nasledoval iný, ktorý obsahoval nové osvietenie a vyššie pôsobenie. Pretože však duša zostáva stále odetá smrteľnou porušenosťou, cítila som vždy ťarchu tela, ktorá dušu ochromovala a utláčala (Múd 9,15), pokiaľ u mňa Pán neobnovil svoje zázraky a svoju pomoc prostredníctvom božských milostí. Táto obnova mi bola udelená skrze Matku svätosti, ktorá mi vo vízii povedala: „Pamätaj, dcéra moja, že teraz musíš začať žiť nie svoj život, ale život svojho snúbenca Krista (Gal 2,20). On musí byť životom tvojej duše a dušou tvojho života. Preto si prajem usmrtiť tvoj starý život, ktorý v tebe doposiaľ pôsobil, a začať v tebe nový život, ktorý od teba žiadame. Nech je teda dnes nebu i zemi známe, že sestra Mária od Ježiša, moja dcéra a služobníčka, umiera pre svet a že Najvyšší prevádza túto zmenu, aby táto duša mohla žiť len pre to, čo učí viera. Ako prirodzenou smrťou opúšťame všetky veci, tak tomu bude i pri tejto smrti. Dcéra moja, takto, od všetkého oslobodená, odovzdáš svojou poslednou vôľou svoju dušu svojmu Stvoriteľovi a Vykupiteľovi a telo zemi zabúdaním na seba a trpezlivým znášaním utrpenia. O túto dušu sa budeme, môj božský Syn a ja, starať a dbať o to, aby vo všetkom verne plnila jeho svätú vôľu, pokiaľ nás bude rýchlo poslúchať. Jej pohreb oslávime s našimi nebeskými dvoranmi a pochováme ju do srdca božského človečenstva Slova, ktoré je hrobom pre tých, čo umierajú pre svet a doposiaľ putujú smrteľným životom. Od tejto chvíle nesmie žiť vo vlastnom ja ani pre seba podľa vzoru Adama, ale vo všetkých veciach sa v nej má teraz prejavovať Kristus, ktorý je jej životom. Ja ho budem prosiť, aby láskavo zhliadol na túto zomrelú a prijal jej dušu za vlastnú, aby ju uznal za cudzinku a pútničku, ktorá už nežije na zemi, ale vo vyšších, božských končinách. Nariadim anjelom, aby ju prijali za svoju spoločníčku a konali i rozprávali sa s ňou, akoby už bola vyslobodená zo smrteľného tela.“

12. „Prikážem diablom, aby túto zomrelú neznepokojovali tak ako iných mŕtvych, ktorí nie sú pod ich právomocou a ku ktorým nemajú žiadny vzťah, lebo od tohto dňa bude táto moja dcéra pre viditeľné veci viac mŕtva než tí, ktorí odišli z tohto sveta. Zaprisahám ľudí, aby ju stratili zo zreteľa a zabudli na ňu tak, ako zabúdajú na mŕtvych, a aby ju nechali v tichu a pokoji. A tebe prikazujem a radím ti, aby si sa považovala za osobu, ktorá už ukončila svoj život na tomto svete a vošla do večného života v prítomnosti Najvyššieho. Prajem si, aby si nasledovala život blahoslavených vo viere, pretože tvoja istota a presvedčenie sú rovnaké ako ich. Tvoj život nech je v nebesiach (Flp 3,20), rozprávaj sa s Pánom všetkého tvorstva a svojím Ženíchom, schádzaj sa s anjelmi a svätými a zvlášť upni všetku svoju pozornosť na mňa, svoju Matku a Učiteľku. Všetkému ostatnému pozemskému a viditeľnému nesmieš venovať ani kúsok citu, ani žiadnu činnosť, rovnako ako mŕtve telo, ktoré neprezrádza žiadnu známku života alebo citu, nech sa s ním deje čokoľvek. Nesmú ťa znepokojovať ani ťažkosti, nesmie na teba pôsobiť ani pochlebovanie a príjemné pocity, nesmieš reagovať na urážky ani byť hrdá na pocity. Nech ťa nenafukuje domýšľavosť a neskľučuje nedôvera. Nesmieš sa podvoľovať žiadnemu pocitu telesnej žiadosti či hnevu, pretože tvojím vzorom vo všetkých týchto vášňach musí byť mŕtve telo, ktoré je bez nich. Tiež nesmieš mať väčší styk so svetom, než má mŕtvy, pretože svet rýchlo zabúda na tých, ktorých počas života chválil, a to v takej miere, že i keď je to otec alebo brat, alebo blízky príbuzný či dôverný priateľ, rýchlo sa ponáhľa odstrániť ho z očí. A mŕtvy to všetko znáša bez reptania a necíti sa urazený ani si neváži živých, ani im nevenuje žiadnu pozornosť a ani tomu, čo zanechal svojim pozostalým.“

13. „Keď takto odumrieš, zostáva ti ešte považovať sa za pokrm červov, za vhodnú len pre najbiednejšiu hnilobu. Tak sa pochováš v zemi vlastného sebapoznania, aby sa tvoje zmysly a vášne už neodvažovali vydávať pred tvárou Pána svoj zápach ani aby rovnako ako zle zakryté alebo napoly pochované mŕtvoly nezapáchali v prítomnosti Pána a tých, ktorí už vošli do života blažených. Maj väčšiu hrôzu z prejavovania nejakých známok života alebo toho, že nie si pred tvárou Boha a svätých celkom mŕtva, než je tá, ktorú vzbudzujú nepochované mŕtvoly u ľudí. Využívania zmyslov ako zrak, sluch, hmat a iné na pobavenie a obveseľovanie by si sa mala ľakať a hroziť viac, než keby si uvidela pohybujúcu sa mŕtvolu. Touto smrťou budeš pripravená stať sa jedinou nevestou môjho božského Syna a mojou pravou a najmilšou učeníčkou a dcérou. Takýto stav vyžadujem od teba a takej vysokej múdrosti ťa naučím pri sledovaní mojich šľapají a pri napodobňovaní môjho života, pokiaľ budeš – do akej miery ti to bude dané – napodobňovať všetky moje cnosti. To má byť ovocím opisov divov a svätých skutkov mojej svätosti, ktoré ti Pán zjavil. Prajem si, aby neunikli z úkrytu tvojho srdca a neboli oznámené svetu bez toho, aby ťa prinútili k dokonalejšiemu plneniu vôle môjho božského Syna a mojej, ktorá smeruje jedine k tvojej najvyššej dokonalosti. Pi teda vodu múdrosti z jej prameňa, od Spasiteľa. Nie je žiadny dôvod, prečo by si mala zostať prázdna a nenasýtená tým, čo budeš poskytovať iným, ani aby si napísala tento životopis a nezískala z toho požehnania žiadny úžitok. Priprav teda svoje srdce na túto smrť, ktorú od teba požadujem, a tým dosiahneš splnenie svojich i mojich prianí.“

14. Takýmito slovami ku mne prehovorila veľká Pani nebies pri tejto príležitosti a pri mnohých iných toto učenie prospešné pre večný život opakovala. O tomto učení som už napísala v mnohých kapitolách prvej a druhej časti a budem ešte pokračovať aj v tretej. Je z toho zrejmá moja spomalenosť a nevďačnosť za také veľké dobrodenia. Lebo i keď mi táto veľká Kráľovná a jej božský Syn tak často sľubovali, že ma povznesú do najvyššieho stavu a do vznešených príbytkov, hneď ako zomriem pre svet a pre seba, a teraz mi to vo svojej božskej dobrote znovu štedro sľúbili, vidím, že som v cnostiach stále pozadu a že som priveľmi zapletená v zamestnaniach Adamových dcér. Stav, v ktorom chcem žiť, je samota a púšť vytvorená v duši uprostred tvorov, ktorí ju obklopujú. V nej moja duša nemá žiadne spojenie s viditeľnými tvormi, ale teší sa z prítomnosti a súžitia s Pánom, s jeho najsvätejšou Matkou a anjelmi. Pritom dovoľuje, aby celá jej činnosť a zaobchádzanie s inými boli na väčšiu česť a slávu Božiu riadené pokynmi božskej vôle.

15. Po celý môj život, od najútlejšej mladosti, ma Najvyšší stále skúšal chorobami, zármutkom a inými vecami, ktoré tvorov obťažujú. Postupom rokov moje utrpenia rozmnožoval iným druhom skúšok, pre ktoré som zabudla na tie, ktorými som trpela predtým. Bolo to ako dvojsečný meč, ktorý rozdelil môjho ducha a dušu, ako vraví apoštol v Liste Hebrejom (Hebr 4,12). Tou skúškou bola tá stála bázeň, o ktorej som sa už veľakrát zmienila a kvôli ktorej som bola počas písania tohto životopisu karhaná. Veľa z toho som pociťovala už v detstve, ale všetko sa vyvíjalo oveľa rýchlejšie a dosiahlo to maximálnu mieru po mojom vstupe do rehoľného stavu, v ktorom som sa celkom oddala duchovnému životu a vo svojej duši som zakúšala prejavy priazne Pána. Vtedy ma Boh položil na tento kríž a moje srdce vložil do tohto vínneho lisu, zvlášť tým, že ma ponechával v ustavičnom strachu, že nie som na správnej ceste, že budem oklamaná alebo že som stratila Božiu milosť a priateľstvo. Moje trápenia veľmi vzrástli rozhlásením mojich záležitostí, ktorých sa z neopatrnosti a na môj zármutok dopustili niektoré osoby, a strachom, ktorý vo mne iní v mojom nebezpečenstve vyvolávali. Tento strach bol v mojom srdci zakorenený tak hlboko, že nikdy neustával a nemohol byť nikdy utíšený, a to ani napriek uisťovaniu môjho spovedníka a predstavených, ani napriek ich láskavému povzbudzovaniu a napomínaniu, ani napriek žiadnemu z mnohých prostriedkov, ktoré na to boli použité. Ba i napriek tomu, že ma moji anjeli, Kráľovná nebies i sám Pán stále a znovu uisťovali a tešili tak, že som sa v ich spoločnosti cítila voľná, napriek tomu všetkému hneď, ako som sa ocitla z dosahu božského svetla, bola som vždy znovu napadnutá neuveriteľným strachom. Z toho sa dá ľahko pochopiť, že sú to kruté úklady pekelného draka a že moje trápenia, súženie a strach neukazujú na iný zdroj než na diabla. Tento nepriateľ ma napáda zvlášť vtedy, keď chcem svoje srdce otvoriť svojmu spovedníkovi a predovšetkým predstavenému, ktorý ma vedie, pretože toto knieža temnoty sa nebojí ničoho tak ako svetla a moci, ktorú majú sluhovia Pána.

16. Mnoho rokov som žila v horkosti tohto utrpenia a v najvrúcnejšej túžbe po milosti, aby som nestratila Boha. Počas tohto boja sa udialo veľa príhod, ktoré nemôžem opisovať. Koreň tohto strachu, ako si myslím, bol svätý, ale mnohé vetvy, ktoré z neho vyrástli, boli neplodné, aj keď ich božská múdrosť vedela použiť na rôzne ciele. Preto Pán dovolil, aby nepriateľ využil Pánovo požehnanie na moje súženie. A tak nezriadený strach, ktorý prekáža dobru, aj keby sa zdal akokoľvek dobrý, je zlom pochádzajúcim od diabla. Moje utrpenie dosahovalo časom takú intenzitu, že som bola šťastná, že som pri ňom nestratila život svojho tela a zvlášť život duše. Ale Pán, ktorého poslúchajú vietor i more (Mt 8,27) a ktorému všetko slúži (Ž 119,91), ktorý nasycuje v príhodný čas každého živočícha (Ž 145,15), si vo svojej blahosklonnosti prial udeliť mojej duši pokoj, aby som sa mohla tešiť väčšiemu pokoju pri písaní zostávajúcej časti tohto životopisu. Pán ma pred niekoľkými rokmi potešil a sľúbil mi, že mi udelí pokoj a vnútornú vyrovnanosť skôr, než umriem. Zároveň mi vtedy oznámil, že pekelný drak je na mňa veľmi rozzúrený, pretože si myslí, že mu už zostáva málo času na prenasledovanie.

17. Keď som chcela začať písať túto tretiu časť, Pán ku mne jedného dňa prehovoril so zvláštnou blahosklonnosťou a vľúdnosťou: „Moja najdrahšia nevesta, prajem si uľaviť tvojim bolestiam a zmierniť tvoje utrpenie. Upokoj sa, holubička moja, a bezpečne si odpočiň v sladkosti mojej lásky a môjho mocného kráľovského slova. Týmto slovom ťa uisťujem, že som to ja, kto s tebou hovorí a kto pre teba vybral cesty podľa svojej ľubovôle. Som to ja, kto ťa viedol po týchto cestách. Som to ja, ten, ktorý sedí po pravici večného Otca a je prítomný v najsvätejšej Eucharistii pod spôsobom chleba. Dávam ti toto uistenie preto, aby si sa upokojila a presvedčila. Neprajem si, moja najdrahšia, aby si bola mojou otrokyňou, ale dcérou a nevestou. Prajem si, aby si požívala moje dary a útechy. Už si vytrpela dosť strachu a horkosti, teraz nech sa v tvojom srdci usídli ticho a pokoj.“ Človek by si myslel, že takáto láskavosť a často opakované uisťovanie by ho nemali pokorovať, ale poskytnúť mu len najväčšiu radosť. Ony sú však také, že pokorujú srdce do najnižšieho prachu a napĺňajú ho starosťami a úzkosťami. Kto myslí inak, nemá dosť skúseností a je len nepatrne schopný vnímať skryté pôsobenie Najvyššieho. Isté je, že som bola vnútorne poučená o mnohých nových veciach a dostalo sa mi veľkej úľavy v trápeniach a pokušeniach, zavinených nezriadeným strachom. Ale Pán je taký múdry a mocný, že na jednej strane uisťuje a na druhej strane vzrušuje dušu tým, že jej vnuká nový strach pred pádom, a tak ju udržiava v poznávaní a pokorovaní.

18. Musím sa priznať, že týmito a inými, stále mi udeľovanými dobrodeniami ma Pán ani tak nezbavil obáv, skôr akoby ma v nich utvrdil, pretože žijem v stálom strachu, aby som sa azda neukázala za ne nevďačná, aby som na ne nezabúdala odpovedať, aby som ho neurazila alebo nestratila, aby mi nechýbala dokonalá láska k tomu, ktorý je sám osebe taký dobrý, a aby som sa nestala nehodnou uchovať si čo najdokonalejšiu lásku k nemu alebo i takú, ktorá nie je možná. Raz, keď som bola plná týchto úzkostí a cítila som sa veľmi biedna, bola som plná starostí a mnohých chýb, povedala som Najvyššiemu: „Moja najsladšia Láska, Pán a Majster mojej duše, dávaš mi síce mnohé uistenia, aby si upokojil moje znepokojené srdce, ale ako sa môžem zbaviť svojej bázne uprostred toľkých nebezpečenstiev tohto obťažného, hrozného života, plného pokušenia a prenasledovania, keď pritom mám svoj poklad v krehkejšej a slabšej nádobe, ako ho majú iní tvorovia?“ Pán mi s otcovskou blahosklonnosťou odpovedal: „Moja milovaná nevesta, neprajem si, aby si stratila naozajstnú bázeň pred hriechom ani aby si ma urazila, ale mojou vôľou je, aby si sa tak nesmierne neznepokojovala a nermútila. A to ani tak, aby ti to prekážalo sa povzniesť k mojej vznešenej a dokonalej láske. Pre svoje poučenie a napodobňovanie máš moju Matku ako učiteľku a ako vzor. Ja ti budem pomáhať svojou milosťou a podporovať ťa svojím vedením. Povedz mi teda, čo požaduješ alebo po čom túžiš pre svoj pokoj a bezpečnosť.“

19. S najväčšou odovzdanosťou som odpovedala: „Najvyšší Pane a Otče, žiadaš mnoho, i keď tvoja dobrota a nekonečná láska si zasluhuje, aby som to všetko splnila. Ale poznám svoju slabosť, nestálosť a nebudem spokojná, pokiaľ ťa budem môcť urážať hoci i najmenšou myšlienkou alebo hnutím svojich mocností. Budem spokojná len vtedy, keď všetko moje konanie bude podľa tvojho priania a tvojej dobrej vôle.“ Pán mi na to odpovedal: „Moja stála pomoc a podpora ti nikdy nebude chýbať, ak s ňou budeš spolupôsobiť. Aby si to mohla lepšie robiť, prajem si vykonať skutok, ktorý sa rovná láske, akú mám k tebe. Zvláštnou prozreteľnosťou spojím svoju nezmeniteľnú bytosť s tvojou nepatrnosťou, spútam a zviažem ťa tak, že kedykoľvek budeš zo slabosti svojej vôle robiť niečo, čo mi bude menej milé, ihneď pocítiš môj vplyv, ktorý ti bude brániť a volať ťa späť ku mne. Účinky tohto požehnania pocítiš v sebe hneď, tak ako otrok, ktorý je spútaný reťazami, aby nemohol utiecť.“

20. Všemohúci na moju veľkú radosť a prospech mojej duše svoj sľub splnil a okrem mnohých iných dobrodení a požehnaní (o ktorých nie je potrebné sa tu zmieňovať, pretože sa netýkajú môjho predmetu) mi žiadne nebolo také drahé ako toto. Poznávala som to nielen vo veľkých nebezpečenstvách, ale i v tých najmenších, a to takým spôsobom, že keď som zanedbala alebo z nepozornosti zabudla na nejakú prácu či úkon, aj keď to nebolo viac než sebapokorenie alebo pobozkanie podlahy pri vstupe do chóru či poklona Pánovi, ako je to v kláštore zvykom, ihneď som cítila sladkú moc, ktorá ma ťahala a upozorňovala na chybu a ktorá nepripúšťala ani najmenšiu nedokonalosť. Keď sa niekedy vo svojej slabosti dopustím nejakej nedokonalosti, božská sila sa hneď dostaví a spôsobí mi srdcervúcu bolesť. Táto bolesť slúži ako pokarhanie udelené za najmenšiu nezriadenú náklonnosť a zároveň ako osteň vyzývajúci k okamžitému hľadaniu lieku proti chybe alebo nedokonalosti, ktorá bola spáchaná. Pretože Boh neľutuje to, čo daroval (Rim 11,29), nielenže ma touto mystickou reťazou spútal, ale vo svojej božskej blahosklonnosti, ako som raz na deň Obrezania Pána a jeho najsvätejšieho mena spozorovala, ešte ho strojnásobil, a to preto, aby ma ešte mocnejšie bránil a pútal, pretože trojnásobný povrázok, ako hovorí múdry muž, sa ľahko nepretrhne (Kaz 4,12). Toto všetko bolo potrebné kvôli mojej slabosti, aby som nemohla byť premožená dotieravými a rafinovanými pokušeniami starého hada.

21. Medzitým sa tieto pokušenia tak rozmnožili, že i napriek týmto vyššie spomenutým požehnaniam a prikázaniam Pána, navzdory tomu, že to vyžadovala poslušnosť a iné pohnútky, o ktorých sa nebudem zmieňovať, som váhala začať písať poslednú časť tohto životopisu, pretože som opäť pociťovala zúrivosť moci temna, ktorá sa ma snažila premôcť. Pochopila som to a vysvetlím to tým, čo hovorí svätý Ján v dvanástej kapitole Zjavenia, že veľký ohnivý drak vychrlil zo svojej tlamy mocný prúd vody proti nebeskej Žene (Zjv 12,15), ktorú prenasledoval z neba, a že keď sa jej nemohol dotknúť alebo ju zničiť, obrátil sa s veľkou zúrivosťou proti jej ostatným deťom, proti tým, ktorí sú v svätej Cirkvi sväto poznamenaní svedectvom Ježiša Krista (Zjv 12,17). V tej dobe, o ktorej hovorím, starý had so zúrivosťou napínal všetky svoje sily, aby ma znepokojil, a nútil ma, ako len mohol, k spáchaniu nejakého hriechu, ktorý by poškvrnil čistotu a dokonalosť môjho života, ktorá bola odo mňa vyžadovaná a už bola potrebná pre napísanie toho, čo mi bolo prikázané. Zatiaľ čo trval tento vnútorný boj, prišiel sviatok Svätých anjelov strážnych, ktorý sa vtedy slávil 1. marca. Keď som sa v chóre modlila matutínum, zrazu som počula veľký hluk. Zhrozila som sa a ponížila až do prachu. Potom som uvidela veľké množstvo anjelov, ktorí naplnili celú chórovú miestnosť, a z ich stredu vychádzal veľký lesk, ako od sudcu, sediaceho na súdnej stolici. Hneď som poznala, že to bol archanjel Michal. Oznámili mi, že sú poslaní od Najvyššieho so zvláštnou mocou a autoritou, aby ma postavili pred súdnu stolicu pre moju nedbalosť a chyby.

22. Priala som si padnúť tvárou na zem, aby som vyznala svoje previnenia a pokorne ich pred sudcom oplakávala, ale pretože som bola obklopená rehoľníčkami, nechcela som prezradiť prítomnosť anjelov telesným klaňaním. Vykonala som, čo bolo možné, vo svojom vnútri a horko som plakala nad svojimi hriechmi. Medzitým som videla svätých anjelov, ako spolu jeden s druhým hovorili a radili sa. Započula som slová: „Je to neužitočný tvor, lenivý a bez horlivosti v plnení príkazov Najvyššieho a našej Kráľovnej. Nikdy nedospeje k plnej dôvere ani pri tých požehnaniach a osvieteniach, ktoré stále dostáva z našich rúk. Vezmeme jej všetky tie požehnania, pretože ich nepoužíva ani sa horlivo nesnaží byť taká čistá a dokonalá, ako ju tomu Pán učí, ani nepokračuje v písaní života jeho najpožehnanejšej Matky, ako jej to už veľakrát nariadil. Pokiaľ sa nepolepší, nebolo by spravodlivé, aby sa jej dostávalo toľkých veľkých milostí a poučení o svätosti.“ Tieto slová sa bolestne dotkli môjho srdca a ešte viac som plakala. Plná hanby a zármutku v horkosti svojej duše som prehovorila k svätým anjelom a sľúbila som im nápravu svojich chýb a Pánovi i jeho Matke som sľúbila poslušnosť až do smrti.

23. Anjelskí duchovia pri mojom pokorení a sľuboch trochu zmiernili svoju prísnosť a s väčšou láskavosťou mi povedali, že keď vraj verne splním, čo som sľúbila, že mi zaručujú svoju stálu pomoc a priazeň, že ma prijmú za spoločníčku a priateľku a že sa budú so mnou stýkať, ako sa stýkajú medzi sebou. Poďakovala som im za ich láskavosť a prosila ich, aby predniesli moje vďaky Najvyššiemu. Upozornili ma, že za tú priazeň, ktorú mi preukazujú, ich musím napodobniť v čistote a nedopúšťať sa dobrovoľne žiadnych chýb či nedokonalostí. To mi dali ako podmienku, od ktorej toto prisľúbenie záviselo, a potom zmizli.

Koniec ukážky