Zlatý fond SME

Klasické diela nielen slovenskej literatúry na

zlatyfond.sme.sk

Najdúch (ukážka)

Jonáš Záborský

Objavte úžasný svet slovenských a českých ekníh s aplikáciou

Knihy v slovenčine a češtine

Copyright © 2009 Petit Press

Copyright ePub version © 2015 iAdverti

Copyright © 2009 Zlatý fond denníka SME

All rights reserved.

Ďakujeme digitalizátorom: Viera Studeničová, Silvia Harcsová, Nina Dvorská, Lenka Konečná, Michal Belička, Ivana Hodošiová, Andrea Kvasnicová

Tento súbor podlieha licencii \'Creative Commons Attribution-NonCommercial-NoDerivs 2.5 License\'. Viac informácii na http://zlatyfond.sme.sk/dokument/autorske-prava/

ISBN-978-80-559-0081-0

Pôvodná publikácia

Jonáš Záborský. Výber z diela III. SVKL. Bratislava 1954. 421 s. Viera Bunčáková, redaktorka edície Odkazy našej klasiky a zodpovedná redaktorka. Ivan Kupec, šéfredaktor vydavateľstva. Zlata Maderová, technická redaktorka. Zlata Dônčová korigovala.

Bibliografické poznámky

Za základ k nášmu vydaniu slúžily za života autorovho knižne i časopisecky uverejnené Záborského divadelné hry. Knižné vydania jeho drám boly tri:

Básne dramatické. Vydal Jozef Viktorín. V Budíne 1865. V tomto sväzku boly: Poslednie dni Velikej Moravy, Bitka u Rozhanoviec, Felicián Sáh, Karol Dračský, Alžbeta Ludiekovna.

Lžedimitrijady čili Búrky Lžedimitrijovské v Rusku. Vydal Jozef Viktorín. V Pešť-Budíne 1866. Obsahujú cyklus deviatich hier z ruských dejín, z obdobia vlády Borisa Godunova a lžedimitrijovských povstaní, a to: Ubitie Dimitrija, Ocarenie Godunova, Lžedimitrij v Poľsku, Pád Godunových, Prvý Lžedimitrij, Druhý Lžedimitrij, Tretí Lžedimitrij, Liapunovci, Poslední zločinci.

Divadelné hry. V Skalici 1870. Tlačou Synov Fr. X. Škarnicla, s týmito hrami: Jánošíkova večera, Striga, Chorvatská Helena, Najdúch, Huňadovci, Bohatý okradač, Korheľ a ožran, Dóža, Cudzoložník, Utišenič, Pytač, Ztroskotanie Srbska, Ďorde Čierny, Betlehem, Bátoryčka, Pansláv, Poslednie dni Moravy.

Niektoré hry boly uverejnené ako príloha časopisu Sokol v rokoch 1867 — 1869.

Najdúch. Veselohra v piatich dejstvách

Za života Záborského bol uverejnený dva razy v prílohe Sokola na rok 1867 a vo vydaní Divadelné hry v Skalici r. 1870. Je to doteraz najznámejšia a jediná hrávaná divadelná hra Jonáša Záborského. Prvý raz ju uviedlo Slovenské národné divadlo v Bratislave roku 1935 v úprave a réžii Janka Borodáča. Ním prepracovaná a upravená hra vyšla i knižne roku 1936.

Poznámky k textovej úprave

Jazyk, ktorý používal Jonáš Záborský vo svojich divadelných hrách, sa v ničom nelíši od jazyka jeho ostatných prác, či beletristických, či novinárskych alebo vedeckých. V rovnakej miere ho charakterizuje humanisticko-latinská vetná skladba s vloženými súvetiami, s postpozitívnymi aj vloženými prívlastkami, ako aj umiestňovanie podmetu na konci vety, ako sme o tom obšírnejšie písali v Poznámkach k textovej úprave v prvom sväzku výberu z jeho diela. V Záborského divadelných hrách sa rovnako často vyskytujú aj novotvary, dialektizmy, bohemizmy a rusizmy, ktoré tvoria pevnú a stálu súčasť jeho slovníkového bohatstva. Tu by sme pripomenuli ešte jednu závažnú skutočnosť. Záborský išiel vo vernom zachytávaní a zobrazovaní doby aj prostredia svojich hier tak ďaleko, že v rozličných hrách využíva rozličné slovníkové vrstvy svojho jazyka. Tak napr. v hre Posledné dni Moravy sú časté staré cirkevnoslovanské slová, v Lžedimitrijádach sú i u Záborského nezvyčajne hojné rusizmy, a to i staré cirkevno-ruské slová, a v hre Najdúch prekvapujú svojou správnosťou a verným zachytením všetkých jazykových složiek celé časti, písané v stredoslovenskom a východoslovenskom dialekte. Pravda, sotierať tieto zvláštnosti nebolo nijako možné ani prípustné. Preto sme sa pri úprave obmedzili len na zásahy najnevyhnutnejšie. Pri úprave Záborského divadelných hier je rozhodujúce i to, že sú väčšinou písané vo veršoch, a to srbským desatoracom. Je to nerýmovaný desaťslabičný verš, ktorý má po štvrtej slabike prerývku. Záborský ju však na niektorých miestach nedodržiava a veľmi často sa prerývka slabičná nekryje uňho s prestávkou vetnou alebo myšlienkovou. Pravda, aj tieto zvláštnosti jeho verša bolo treba prísne dodržiavať a nenarúšať ich. To všetko nás viedlo k starostlivo uváženým zásahom, čím sa stalo, že sme na mnohých miestach museli ponechávať i nesprávne gramatické tvary, ako rukú, z prsov, starosťmi ale zubami, že sme nemohli odstraňovať vokalizované predložky a predpony a že sme museli ponechávať i zastaralé tvary pri skloňovaní zámen. Vcelku však sa zásahy, ktoré sme pri textovej úprave, najmä hláskoslovnej a gramatickej robili, v ničom nelíšia od zásad, ako sme ich vypracovali v už spomínaných Poznámkach k prvému sväzku výberu. Osobitný postup sme mohli zachovať pri hre Najdúch, písanej prózou, ako aj pri prózou písaných textoch o úprave scény, pri pokynoch pre hercov a režiséra, ako aj pri Historickom úvode k hre Bitka u Rozhanoviec. Tu sme všetky zásady, uplatňované v prvom a druhom sväzku výberu prísne dodržiavali, a to aj v slovoslede a vo vetnej skladbe. Pri básnických textoch sme slovosled nikde nemenili.

Najdôslednejšie sme mohli uskutočniť úpravu v hláskosloví. Tak sme menili písanie vlastných mien: Bélo — Bela, Rákocy — Rákoczi, Anžuánec — Anjouovec, Rosanovce — Rozhanovce, Bávory — Bavorsko. Odstraňovali sme zdvojené spoluhlásky: radda — rada, professorovia — profesori, summa — suma, mummia — múmia, missia — misia. Upravovali sme písanie ä podľa dnešného úzu: sedläč — sedľač, opetne — opätne, hlä — hľa. Upravovali sme písanie s a z podľa dnešného úzu a zaviedli sme slabičné l a r: krestné — krstné, pokrevný — pokrvný, prosriedok — prostriedok, vluny — vlny, podlužen — podĺžen, stlúkať — stĺkať.

Ako sme už spomenuli, v tvarosloví zásahy nemohly byť vždy dôsledné. Tak sme nemohli odstrániť vždy vokatívne tvary, preto sme ich často len prispôsobili gramaticky: mníše — mníchu, Slavomíru — Slavomíre, Hadúru — Hadúre a pod. Pri skloňovaní sme dôsledne menili len tie koncovky, zmenou ktorých sa nerušil verš: upotrebeniem — upotrebením, dňov — dní, národnia — národná, streše — streche, Považiu — Považí, židi — židia, moro — more, srdco — srdce. Rovnako sme postupovali pri komparatívnych tvaroch: výše — vyššie, níže — nižšie, blíže — bližšie a pri skloňovaní čísloviek: jednoho — jedného, dvúch — dvoch, dvúma — dvoma.

Ďalej sme upravovali neurčitkové prípony slovies typu vedieť, chcieť, musieť atď., particípium minulé l-ové: vykríknul — vykríkol a prechodníky: odevše — odíduc, učiniv — učiniac, priskočivší — priskočiaci, ako aj záporný tvar nenie — nie je.

Složené príslovky píšeme dovedna: do predu — dopredu, vo krátce — zakrátko a odstraňujeme spojky a príslovky dnes neužívané alebo prevzaté z češtiny: než — lež, pak — však, a, ač — hoc’, kterak — ako, jako — ako, poneváč — pretože, prez — cez, predca — predsa, dosaváď — doposiaľ, odtuď — odtiaľ, pokuď — pokiaľ, odevšad — odvšadiaľ, -li — ak, či a, zdaliž — azda, nenadále — znenazdajky, poriad — stále, posléze — naposled, nádavkom — navyše, také — taktiež.

Ako sme už spomínali, v slovoslede básnických textov sme nijaké zásahy nerobili.

Urobili sme tieto slovníkové a hláskoslovné zmeny: nektorý — niektorý, pustevník — pustovník, společnosť — spoločnosť, dedictvo — dedičstvo, tehdajší — vtedajší, rozervanosť — rozorvanosť, ohliadať — obzerať, slyšať — počuť, mluviť — vravieť, odjať — odňať, nalezať — nachádzať, sledy — stopy, výminka — podmienka, zpura — vzbura, štrkot — štrngot, objaviť — zjaviť sa, podvih — skutok, dárok — darček, vesť — zvesť, slovenský — slovanský, vezdejší — vozdajší, koristať — koristiť, strídať — striedať, roznítiť — roznietiť, vražebný — vražobný, prepasť — priepasť, država — dŕžava, postrk — popud, spodievať — nazdávať, vnešný — zvonka, dejstvie — skutok, čin, kľudiť sa — pratať sa, nápaste — nástrahy, vojvoda — vojvodca, venčať — korunovať, stán — stan, dieky — ďaka, sväcenník — sväteník, javište — javisko.

Jednotlivé zmeny, ktoré sa nedali zahrnúť do týchto všeobecných poznámok, uvádzame ku každej hre osobitne, a to tak, že v zátvorke určujeme stránku a verš, poťažne riadok, v ktorom sme zmenu spravili.

Najdúch

[292 (5)] Umie — Vie, [292 (2)] lovčími — loveckými, [293 (8)] rostnúť — rásť, [293 (23)] skušenosť — skúsenosť, [293 (23)] bordelle — bordely, [294 (6)] uctive — úctive, [294 (20)] sčestie — šťastie, [294 (24)] ostíchania — ostýchania, [295 (14)] krajne — krajine, [296 (7)] za riadom — zaradom, [296 (13)] Vyžrú — Vyžerú, [296 (29)] dovie — dozvie, [297 (14)] štyrsto — štyristo, [298 (23)] minie — sa minie, [299 (21)] s tvojím užitkom — na tvoj úžitok, [301 (20)] uzavrenie jeho — jeho usnesenie, [302 (4)] grobjane — grobian, [301 (21)] zničujem — ničím, [304 (15)] zahradníka — záhradníka, [304 (27)] neumeli — nevedeli, [305 (18)] Obozká — Pobozká [306 (10)] sebe — si, [306 (18)] musejú — musia, [308 (13)] olevrant — olovrant, [308 (14)] buteljek — buteliek, [309 (2)] nerádi — neradi, [309 (9)] nežiadajú toho — to nežiadajú, [309 (25)] umie — vie, [309 (20)] vyjma — vyjmúc, [309 (27)] kanálik — kanárik, [310 (6)] sa prihodí — pristane, [311 (17)] požičkách — pôžičkách, [311 (30)] pokrytstvo — pokrytectvo, [312 (2)] opravdiví — opravdoví, [312 (14)] polovic — polovicu, [313 (18)] moch — mach, [313 (18)] sa nemôže — nemôže, [314 (13 — 14)] z príčiny strany — pre stravu, [314 (14)] sytý — sýti [314 (16)] so príchodom — pri príchode, [318 (10)] mojej vedomosti — môjho vedomia, [318 (13)] marnotratníci — márnotratníci, [318 (14)] slabší decka — slabší ako decko, [318 (15)] trhne sebou — trhne sa, [318 (16)] nespodievame — neočakávane, [318 (27)] nadiať — nazdať, [319 (2)] vymlúva — omlúva, [319 (11)] Bez vedomosti tvojej — Bez tvojho vedomia, [319 (11)] umluviť — hovoriť, [319 (20)] Prijď — Poď, [320 (10)] moju česť — svoju česť, [320 (24)] pane otče — pán otec, [320 (24)] poručíte — rozkážete, [320 (29)] grajciarom nie si vládna — krajciarom nevládneš, [321 (7)] šaty moje — svoje šaty, [321 (19)] spotkaní — stretnutí, [322 (16)] sa… neobstojí — neobstojí, [323 (17)] kväknúť — kvoknúť, [322 (20)] pobila — ubila, [323 (22)] za riadom — zaradom, [323 (31)] jme — dá, [324 (12)] dejstvovalo — účinkovalo, [324 (16)] spolu so — aj s, [324 (23)] posmykla — pošmykla, [327 (11)] delajú — robia, [327 (11)] skvos — skvost, [327 (18)] Nespodievali — nenazdávali, [327 (18)] pozorovateľkyňu — pozorovateľku, [327 (26)] umluvená — dohovorená, [328 (3)] skušenosťou — skúsenosťou, [328 (11)] umiesť — vedieť, [329 (6)] rozpustle — rozpustile, [321 (14)] vedomosti — vedomia, [331 (16)] spasy — spásu, [331 (32)] snuval — snoval, [332 (4)] flyntu — flintu, [333 (19)] stížnosťach — sťažnostiach, [336 (18)] svojím riadom — svojím poriadkom, [337 (24)] sa odstúpia — odstúpia, [329 (8)] sletujete — slietate, [339 (11)] Pazajtri — Pozajtre, [339 (19)] potrebno pušky — potrebná puška, [339 (29)] trepoch — črepoch, [340 (2)] hrebca — žrebca, [340 (4)] sdejeme, — nadejeme, [340 (18)] vyrostlý — vyrastlý, [341 (18 — 19)] obmýšľanej — zamýšľanej, [342 (6)] všecko — všetko, [342 (23)] Nepomínať im toho — Nepripomať im to, [343 (13)] obrazenie — urazenie, [343 (14)] osadou — ako osada, [343 (18)] Nesiete sa — Pokladáte sa, [344 (14)] so tvojími kartami — so svojimi kartami, [344 (28)] včelka — včielka, [346 (7)] striezť — striehnuť, [348 (2)] potom mohly byť… požadované — sa potom mohly… požadovať, [348 (25)] lebmi — lebkami, [348 (29)] Prekľatá — Prekliata, [349 (25)] Provaz — Povraz, [352 (7)] ohliadnutí — obzretí, [353 (25)] spolu — súčasne, [355 (15)] leb — lebku, [357 (11)] predošli — predišli, [358 (25)] odkryvší — keď odkryje, [362 (3)] slúp — stĺp, [362 (8)] Zneje — Znie, [364 (6)] ujistiť — uistiť, [365 (2 — 3)] kuličky — guľôčky, [365 (17)] skrpec — skrbec, [366 (11)] obejde — obíde, [366 (13)] zakúsime — zakusneme, [367 (19 — 20)] Zbadavši — Keď zbadá, [368 (15)] prisáhli — prisahali, [368 (20 — 21)] zaslúžili toho — si zaslúžili to, [368 (23 — 24)] vyvržený z neba anjelu — z neba vyvrhnutý anjel, [369 (7)] Prisáhla — Prisahala, [370 (19)] mesiačnik — námesačník, [370 (20)] spolu — súčasne, [372 (25)] kunšť — kumšt, [373 (7)] vozmú — vezmú, [373 (19)] na zadok — dozadu, [374 (1)] umie — vie, [374 (4)] Priskokne — Priskočí, [378 (4)] Obejme — Objíme, [378 (15)] cesta — cestou, [378 (22)] zapomínať — zabúdať, [387 (30)] ku prijatiu — pre prijatie, [382 (2)] Prisáhni — Prisahaj, [385 (8)] snuvateľ — snovateľ, [386 (7)] za nosom vodení — za nos vodení, [386 (13)] sedám — sadám, [388 (11)] nasnuvala — nasnovala, [388 (11)] prúbeh — priebeh.

Osoby

KOBOZY, zemský pán v Chujave

VYBUBNOVANÁ, jeho manželka

GEJZA, ich syn

GACEK, ich gazda[1]

OŠUST, ich mládenec[2]

RÁROCH, ich záhradník, kľučiar a kuchár[3]

CICA, ich chyžná[4]

CHREŇOVSKÝ, zemský pán v Hahure

SAJHA, jeho manželka[5]

ĽUDMILA, ich dcéra

JABLONKAY, tejto milenec

KOZÁK, ev. farár

MRŇÚZ, ČIPKA, BAGZI; prostí zemani[6]

ROJKOVIČKA, vdova

MAŇUŠA, jej dcéra

MOSER, LÄUSER, BARKES; židia

KAVKA, Cigánka

CHRUŇO, Sajhin kočiš[7]

VLHA, tejže slúžka

HOLBA,[8] ŽAJDLÍK;[9] furmani z Liptova

FEDOR, VAŠKO; drotári z Magury

Vyše týchto kofa, krčmárka, kresťanka, husár, viac zemanov, sedliakov a sedliačok. (Dej pred 1848 rokom.)

Dejstvo prvé

(Javisko: dvor Kobozyho so stolom, na ňom sklenky a poháre. V úzadí vráta, na boku dvere do kaštieľa.)

Výstup 1.

Pri vyhrnutí opony na javisku Gejza, s korbáčom v ruke, Ošust, Mrňúz, Čipka, Bagzi, viac podnapitých zemanov. Gejza podá písmo Mrňúzovi.

GEJZA: Nech prečítajú, pán Mrňúz, ich milostiam pánom bratom moje školské svedectvo. Veď sú dobrý latinák.

MRŇÚZ: Rozumie sa. Chodil som trinásť rokov do školy. A keby som bol chodil ešte druhých trinásť, už by som bol znal všetkých päť deklinácií.[10]

ČIPKA: A keby si bol chodil ešte tretích trinásť, bol by si býval planým patvaristom.[11]

BAGZI: A po štvrtých trinástich bol by si alegoval v Pešti.[12]

MRŇÚZ: V pekle povedz. Bol by som konvinkoval[13] archanjela Michala a satanovi vypravotil stratené nebo.

GEJZA: Nonono! Prosím prečítať to moje svedectvo.

MRŇÚZ: Dobre teda. Nech slúchajú páni bratia. (Odkašle.) My všetci profesori, ktorí sme Gejzíkovi nalievali múdrosť do hlavy lievikmi, svedčíme týmto, že spomenutý Gejzík rozumie sa znamenite do ferblu, whistu, preferansu. Vie tiež zachádzať s puškou a loveckými psami. Potom zná všetky pekné paničky a nevesty, i jest im dobre známy. Pilnosť bola pri ňom tak veliká, že každé dva mesiace raz navštívil školu, a vtedy nás vždy náležite pohneval. Teraz ho prepúšťame, aby prosto zo školského prahu vykročil na hodnosť županskú.[14] (Smiech.) Pán brat musel svedectvo to preplatiť.

GEJZA: Použil som fígeľ. Ukázal som rektorovi celú hrsť tvrdých toliarov[15] a keď mi vručil svedectvo, dal som mu jeden, ostatné som strčil do vrecka.

MNOHÍ: Hahaha! Dobre mu.

MRŇÚZ: Znamenite. Pánom, na ktorých všetky úrady čakajú, netreba sa učiť ničomu; ale len sedliackym synom, z ktorých nič iného byť nemôže ako farári, rechtori a kasnári.[16]

GEJZA (šmihne korbáčom a vykrúti sa dokola na päte): Nech si zapijú čerstvého, pán Mrňúz. Potom sa snáď ešte lepšie otvorí satirická žila. Veď žart nie darmo menuje sa humorom.

MRŇÚZ: Zahladím teda, čo som naježil. Žart na stranu, ale takého slúžneho ešte naša slávna stolica nemala, ako bude Gejza. (Obzerá svedectvo.) Samé čisté eminencie, ešte i z tej hlavolamnej filozofie.

VŠETCI: Éljen!

MRŇÚZ: A školské učenie svoje doplnil na cestách. Schodil celú zem filozofov.[17] Či vedia páni bratia, ktorá je to tá zem filozofov?

ČIPKA: Nuž tá, kde ľudia počujú i trávu rásť.

BAGZI: Kde každých sto kníh vykotí jednu novú.

ČIPKA: Kde každý číta štyrmi očami.

BAGZI: A píše obidvoma rukami.

MRŇÚZ: A kde učení pre samú učenosť už temer o rozum prišli. Schodil teda celú zem filozofov, videl Paríž, navštívil Londýn.

GEJZA (s poukázaním na Ošusta): Tu tovariš učených ciest mojich.

OŠUST: Navštívili sme pre skúsenosť všetky bordely. V Paríži sme meškali za tri mesiace, lebo sme sa liečili z nemoce, ktorá je tam doma.[18]

GEJZA (vytne ho korbáčom): Za tvoje svedectvo.