Zlatý fond SME

Klasické diela nielen slovenskej literatúry na

zlatyfond.sme.sk

Ilustrovaný průvodce po Slovensku

Stanislav Klíma

Copyright © 2020 Petit Press

Copyright ePub version © 2025 iAdverti

Copyright © 2020 Zlatý fond denníka SME

All rights reserved.

Ďakujeme digitalizátorom: Viera Studeničová, Viera Marková, Michal Garaj, Dušan Kroliak, Katarína Tínesová, Jana Jamrišková

Tento súbor podlieha licencii \'Creative Commons Attribution-NonCommercial-NoDerivs 2.5 License\'. Viac informácií na

http://zlatyfond.sme.sk/dokument/autorske-prava/

ISBN-978-80-559-1133-5

￼

Pôvodná publikácia

Stanislav Klíma. Ilustrovaný průvodce po Slovensku. Šolc a Šimáček společnost s r. o. Praha 1920. 130 s.

Bibliografické poznámky

Ilustrovaný průvodce po Slovensku

S mapou Slovenska a Tater

Uspořádali František Bílý a Stanislav Klíma.

V Praze.

Nakladatelství Šolc a Šimáček společnost s r. o.

Tiskem Karla Šolce v Kutné Hoře.

Předmluva

Uplynulo deset let od té, co tento Průvodce po prvé nastoupil svoji určenou cestu.

Jak se za tu krátkou dobu převrátil svět, jak se změnila nevídanou válkou jeho mapa!

Co nadšených turistů a přátel Slovenska vydechlo svoji lásku ke krásné zemi té na poli válečném!

Ale vroucí tužba jejich i nás všech, tužba, která zrodila také tohoto Průvodce, došla splnění netušeně brzkého: vzájemnost se proměnila ve splynutí duší, přátelství v manželství. Přeťata jsou pouta — bohdá navždy! —, kterými Slovensko bylo po věky přikováno k Maďarsku, jež si utvořilo hanebné pořekadlo: Tót nem émber — Slovák není člověk! Slováci se stali opět samostatnými a zasedli po staletích zase s námi na vladařský stolec. Před 1 a 1/2 rokem ještě parobi — nyní páni osudů vlastních!

Tak se naplnila věštecká slova velikého jejich pěvce Kollára:

Co sto věků bludných hodlalo, — zvrtne doba.

*

Převratem nám přibylo nejen práv, nýbrž i povinností. A jednou z těchto povinností jest obrátiti výletní směry a lázeňské potřeby své na Slovensko, tam musí nyní Čechové cestovati, tam navštěvovati „kúpele“. Jsou to nyní společné lázně naše, česko-slovenské, a my to musíme dáti celému světu na jevo. My se musíme starati o jejich rozkvět, dobrou pověst, hojnou návštěvu! K Šumavě a Krkonoším, k Moravskému Švýcarsku a Bezkydám přibyly nyní Tatry, a nesmí býti turisty, studenta ani studentky, kteří by neznali krás, jimiž Stvořitel zahrnul slovenskou zemi, který by neznal slovenského lidu a jeho dobré duše. Ať české slovo, český zpěv zaznívá bratrsky s dumavou a ohnivou písní slovenskou po celé širé republice naší, ať ze vzájemného poznání vzplane mohutná, vroucí, nevyvratná láska mezi námi!

Heslem naším budiž: Vzhůru na Slovensko, k novým bratřím a sestrám našim! Ale nezapomeňte jedné věci: vzíti ssebou láskyplné srdce. Ne povýšená kritika, ne vrchnopanské vystupování a chování, ne společenské odlišování, nikoliv, nic takového nesmí české turisty a lázeňské hosty vyznačovati na Slovensku, nýbrž bratrská a sesterská láska a upřímnost, vůle pomáhati, kde třeba, vřelý stisk ruky mohou tam jedině působiti dobře. Nenajdeme-li všude vše tak, jak bychom si přáli, nezapomínejme toho, co předcházelo, a že napravovati, zdokonalovati vyžaduje také času a zkušenosti. Jde o mnoho, o víc ještě než o dobrou pověst českého jména.

*

Druhé vydání Průvodce jest přepracováno podle nových poměrů; má a chce býti opravdovým, spolehlivým vůdcem. Cestovatel má v něm nalézti vše, čeho potřebuje a co má věděti při putování slovenskou zemí. Doplněny jsou údaje statistické, místní, hostinské, železniční a tož podle poznání vlastního i spolehlivých přátel a podle dat úředních.

Budeme však povděčni za všecky doplňky a případné opravy. Jdeť nám o to, aby kniha cele naplnila svůj úkol a získala si plnou spokojenost všech, kdož jí použijí.

F. B.

I. Radúz Magurin: Vysoké Tatry

Krátký popis Tater a informace pro turisty.

Vysoké Tatry — nejvyšší řetěz Karpat — oplývají takovým množstvím přírodních krás, že vábí pořád víc a více milovníků přírody nejen ze svého okolí, nýbrž i z daleké ciziny. Zvláště v posledních desítiletích přicházejí v takovém počtu, že dříve pusté Tatry jsou nyní po značnou část roku takřka obydleny.

Dříve většinou jen geologové a botanikové se odvažovali pro vědecké zkoumání na temena tenkráte ještě nesnadno přístupná. Ti také první upozornili na bájnou velebu tatranské přírody. Za nimi pak přišli lidé turistiku milující a pro ně záhy zřizovány k nejpěknějším místům chodníky, cesty a posléz i železnice; pro pohodlí a zotavení zbudovány hotely, útulny neb aspoň koliby a aby také choří tu našli zdroj osvěžení a okřání, zřízeno tu několik klimatických lázní s letními byty, někdy přímo nádhernými.

Němců a Maďarů s jedné strany, Poláků pak s druhé najdeme v Tatrách nejvíce, za to Čechů a Slováků nejméně.

Slováci rádi jmenují Tatry „svými“. Vzpomínají jich v písních, básních, pověstech i přednáškách, ale aby dětinnou lásku tuto k „matce“ Tatře dokázali i častým navštěvováním, toho pohříchu dosud nebylo. Chyběl i dobrý „průvodce“ český nebo slovenský po Tatrách, kdežto zvláště Poláci a Němci mají znamenité spisy takové. Nuž tento stesk jest odstraněn. Doufejme, že nyní také přestane i nevšímavost k cestování po Tatrách a že aspoň tolik Čechů a Slováků bude ročně v Tatrách, co jich bývalo v Benátkách, Opatiji, Dalmácii, v Alpách atd.

Tatry se strany slovenské představují se nám jako ohromná, do nebe čnějící kamenná hráz.

Hlavní hřeben jejich jest na západě rozvětven na dvě části, pak sjednocen se táhne hlavním severovýchodním směrem a od něho odbíhají na obě strany menší poboční hřebeny, ze kterých vyčnívají nejvyšší temena. Nejvýznamnější štíty na západě jsou: Svinica, Hrubý; z jihovýchodního hřebenu vyčnívají: Kriváň, Ostrá, Furkota, Štrbský, Hlinská věž (Slováci říkají veža), Kôprovský — a na Čubrině stýkají se s hřebenem severozápadním, táhnoucím se od Liptovských Hôl. Pak následují Mengusovské štíty, Volovec, Rysy, Vysoká, Ganek, Zlobivá, Štít nad Ledovým (sl. Ľadovým), Batizovský, Malá Vysoká, Svišťový, Javorový, Končitá věž, Široká věž, Ledový, Baranie Rohy, Kolový a Jehněcí (sl. Jahňací) štít. Všechny jsou hřbety hlavního hřebene.

Z pobočních hřebenů jižních vyčnívají zvláště: Solisko, Satan, Bašta, Kopky, Končistá, Gerlach, Bradovica, Skrynica, Slavkovský, Stredný hrot, Durný, Lomnický a Kežmarský. V severních výběžcích uchvacují: Miedzane, Mnich, Nižní Rysy, Žabí štít a Široká.

Hřeben Polských neboli Západních Tater odbočuje od Svinice k severovýchodu a má tyto vrcholy: Kozí vrch, Granáty, Křižné (sl. Krížne) a Vološin.

Z dolin vysokých Tater jsou nejznámější: Kôprová, která dělí Vysoké Tatry od Liptovských Hôľ, Za Handel, Furkota, Mlynica, Mengusovská, Batizovská, Velická, Velká a Malá Studená, Biela Voda a Predné Koperšady. Na severní straně: Zadné Koperšady, Javorová, Bielovodská, Roztoka, dolina Pěti polských stavů, Waksmundská, Panszczyca a dolina Stavů Gasienicowych. Menších odboček zde jménem neuvádíme.

Pánve vyhloubené činností ledovcových vod vyplnily se křišťálovou vodou a tak vznikla jezera a plesa. Všech dohromady jest 105. Poloha, velikost a hloubka ples jest velmi různá. Největší v Tatrách je Wielky staw (30,84 hektarů) a v slovenských Tatrách Štrbské pleso (20,40 hektarů). O všech možno říci, že jsou nejpoutavější okrasou tatranské přírody.

Dolinami protékají bystřiny, potoky, říčky, obyčejně téhož jména, které má dolina. Mnohé tvoří podivuhodné vodopády, peřeje a kaskády.

Velká část tatranského území náleží knížeti Hohenlohovi, který návštěvu některých dolin turistům zakázal. Tak zapověděn jest vchod do doliny Zlomísk, přechod přes Železnou bránu k Zelenému, Litvorovému plesu v Kačí dolině, k Zmrzlému a Těsnému plesu v Těsné dolině a do doliny Rovinky zvané. Ale turisté jak se zdá toho zákazu si tuze nevšímají.

Počasí v Tatrách jest velmi proměnlivé. Sníh ani v létě není řídkým hostem, ale dlouhého trvání nemívá. V červnu a v polovici července jest tu počasí nejstálejší. Kdo miluje jasné dny a vyhlídky skvostné, ale nebojí se chladných nocí, nechať volí měsíce září a říjen k cestování.

V Tatrách působily posud turistické spolky: uherský karpatský spolek, mající několik odboček, a polské Tatrzanskie Towarzystwo. Tatranský spolek slovenský má sídla svá v Lipt. Sv. Mikuláši a v Košicích.

Letní byty a útulny otevřeny jsou od 1. června do 1. října. Kdo by přišel dříve nebo později, musí to oznámiti příslušné správě v Trenčanské Teplici, Smokovcích, Vesterově nebo v Tatranské Lomnici. Hlavní doba lázeňská je v červenci a srpnu; tu ovšem všechno v Tatrách jest dosti drahé; ale na Štrbském plesu, ve Smokovcích i v Tatr. Lomnici jsou lázně otevřeny i v zimě.

Větší cesty není radno podniknouti bez vůdce, neboť mlha, bouře, nebo jiná nehoda může nás vehnati do nesnází. Do dolin a k různým jezerům vedou téměř všude pěšinky, tady nám nehrozí, že zabloudíme, ani když jdeme bez vůdce.

Vůdcové v Tatrách slovenských na jednotlivé štíty mají ustálené taksy.

Polským vůdcům platilo se denně po 6 K při těžších výstupech a místo stravy dostávali 2 K. Nyní ovšem poplatek ten se zvýšil. Všichni jsou spolehliví.

Do Tater třeba se i přiměřeně vystrojiti. Turistický oblek má mnohé přednosti před obyčejným, neboť v krátkých kalhotech se mnohem lépe vystupuje. Hlavní věcí jest však obuv. Bez pevné a pokud možno okuté obuvi ať nikdo do Tater se nepouští. Na těžší výstupy jest třeba i lezeckých bot (Kletterschuhe) a provazu 30 m dlouhého. Nejlepší jsou tak zvané alpinské. Potravu a jiné nevyhnutelné věci (prádlo) nenosme v balících, nýbrž v turistickém vaku „batohu“. Po sněhu a strmých, štěrkovitých neb pažitnatých místech chodí se dobře s mačkami, připevněnými na obuv. Do ruky náleží mocná, hrotem opatřená hůl, aneb čakan turistický. Posledního potřebujeme jen na strmých, ztvrdlých sněhových spoustách k vydlabání šlépějí.

Alkohol a zbraň můžeme bezpečně nechati doma.

Když někdo podnikne větší, několikadenní výlet, ať vystupuje pravidelně, rovnoměrně, bez spěchu a nepřemáhá se. Odpočívati často a zejména sedati nedoporučuje se, neboť nohy zdřevěnějí a člověk cítí pak ještě vetší únavu. Postačí na 2—3 minuty se zastaviti a tak si odpočinouti. Na těžších výstupech k místům nad propastí vyžaduje se náležitá ostražitost, chladnokrevnost i odvaha. Zpívati, hovořiti a kouřiti unavuje, neboť to zkracuje dech, který jest zvláště při výstupech hlavním hybadlem.

Lékárny jsou v Popradě, Velké (Felka), Nižním a Starém Smokovci, jakož i v Zakopaném.

Mapa jest velmi žádoucí, nejen pro orientaci, nýbrž i na podrobnější poznání Tater. Nejlepší jsou: Mapa přiložená k našemu průvodci a potom dvě mapy přiložené k Janoškovu „Sprievodci po Tatrách“. Možno koupiti i v Tatranské Lomnici, na Štrbském plese a v Mikuláši (u Klimeše).

Železnice umožňuje se všech stran přístup na úpatí Tater. Hlavní turistické stanice jsou ve Štrbě (Csorba) a v Popradě-Velké (Poprád-Felka). Obě leží na košicko-bohumínské dráze. O koupi jízdních lístků viz ve stati druhé.

Konec ukázky