Zlatý fond SME

Klasické diela nielen slovenskej literatúry na

zlatyfond.sme.sk

O siedmich vojvodoch maďarských

Jonáš Záborský

Copyright © 2007 Petit Press

Copyright ePub version © 2026 iAdverti

Copyright © 2007 Zlatý fond denníka SME

All rights reserved.

Ďakujeme digitalizátorom: Viera Studeničová, Timotej Kubiš

Tento súbor podlieha licencii \'Creative Commons Attribution-NonCommercial-NoDerivs 2.5 License\'. Viac informácií na

http://zlatyfond.sme.sk/dokument/autorske-prava/

ISBN-978-80-559-1202-8

￼

Pôvodná publikácia

Jonáš Záborský. Dobrodružstvo v Kocúrkove. Melantrichovej slovenskej knižnice sväzok XXIV. MELANTRICH ÚČ. S. Praha 1934. s. 145 — 162.

Bibliografické poznámky

Prvé publikovanie: O siedmich vodcoch maďarských. (1866, v MSK. podľa prepracovaného rukopisu).

O siedmich vojvodoch maďarských

Historia bezmenného pisára kráľa Belu, opravená a znovu vydaná v pekelnej tlačiarni kniežaťom diabolským Belzebubom, aby ju mohli bezpečne potrebovať všetci ako najspoľahlivejší prameň, ktorému nielen všetky kroniky, ale i listiny ustúpiť musia.

V Baškírii, kde slnce vychodí na západe a zapadá na východe, býval slávny jeden pastier, menom Ugek, z rodu tak dávneho, že až od Adama pochádzal, nie však od Noeho, čím je dokázané, že hovoriť o ňom znamená ugadni.[1] Isté však je, že štyristo rokov pred ním žil kdesi na Tise veľký lúpežník Attila; nasledovne on bol potomok tohoto biča božieho.

I stalo sa, stretol jedného dňa na púšti najpeknejšie dievča v celej Baškírii, kišasoňku Emesu de Eadem, a pozrel na ňu tak dychtive, že od samého jeho pohľadu zostala samodruhou. Čo potom bolo robiť? Aby nebola hanba, sosobášili sa pod jedným dubom, keď sa písalo 819 po Kristu, akurát o siedmej hodine, siedmej minúte, siedmej sekunde, dňa 1. apríla, ako je napísané písmenami skytickými na tom istom dube, ktorý bol jediným svedkom sobáša. Kto neverí, nech ide toho duba hľadať. Ak ho nenájde, musí veriť mne, pod pokutou večného zatratenia.

V ťarchavosti snívalo sa Emese, že porodila voš, a tá voš zakašľala tak, že striasol sa celý svet. Div divúci! Preto hneď ráno boli svolané všetky staré baby ku vykladaniu sna. I veštili, že sa narodí človek, a ten bude alebo chlapec alebo dievča.

Emesa to síce uverila, ale veľmi z toho nezmudrela. Preto pozvala z Perzie mágov, a títo jej akurátne predpovedali, že, čo sa narodí, chlapec bude, a že obnoví na Tise a Dunaji dŕžavu predka svojho Attilu, a bude tiež bičom božím, a spôsobí na svete mnoho dobrého, keď veľa dedín vypáli, mestá podvráti, kráľovstvá spustoší.

Pri porode necítila Emesa nijakú bolesť. Miesto nej vajatoval sa otec Ugek, a to s takými trapami, že pri tom umrel. Práve vtedy vydýchnul bohabojnú svoju dušu, keď chlapec vyskočil, ako bôžek Viclipucli, s ostrohami a budzogáňom. Hneď bol na nohách a učinil štyri skoky na východ, západ, juh a sever, na znamenie, že svet na všetky strany oblaží. Meno dostal Álmoš,[2] pre ten sen Emesin.

Matka mu dala cicať za sedem rokov, potom zase druhých i tretích sedem, až duba s koreňami vytrhol. Vychovávala ho ako princa. Dala mu široké gate so strapcami, žlté čižmy, pipku s „koštökom“ a kresivom za volmi.

Koniec ukážky