Zlatý fond SME

Klasické diela nielen slovenskej literatúry na

zlatyfond.sme.sk

Kytka z Tatier

Ľudovít V. Rizner

Objavte úžasný svet slovenských a českých ekníh s aplikáciou

Knihy v slovenčine a češtine

Copyright © 2015 Petit Press

Copyright ePub version © 2015 iAdverti

Copyright © 2015 Zlatý fond denníka SME

All rights reserved.

Ďakujeme digitalizátorom: Viera Studeničová, Bohumil Kosa, Nina Dvorská, Katarína Tínesová, Darina Kotlárová

Tento súbor podlieha licencii \'Creative Commons Attribution-NonCommercial-NoDerivs 2.5 License\'. Viac informácii na http://zlatyfond.sme.sk/dokument/autorske-prava/

ISBN-978-80-559-0119-0

Vytvorenie elektronickej verzie Dibuk, s. r. o., 2015

Pôvodná publikácia

Ľudovít V. Rizner. Kytka z Tatier. Nakladateľ Fr. A. Urbánek, český kníhkupec. Praha 1885. 140 s.

Bibliografické poznámky

Kytka z Tatier

Česko-slovenskej mládeži s rôznych kvietkov uvil Strýčko Slavoš.

S 10 obrázkami dľa nákresov J. Exc. Em. Salomona bar. Freidberga

Ryl xylograf F. Bartel.

V Prahe 1885

Nakladateľ Fr. A. Urbánek, český kníhkupec

Prvý český závod hudobní

Kníhtlačiarňa J. Otta v Prahe

Hodnej Blaženke Urbánkovej, dcéruške českého kníhkupca v Prahe, venuje Strýčko Slavoš.

Když jsem toto kvítí sbíral

Když jsem toto kvítí sbíral,

každý kalich se otvíral,

a ozval se květin duch:

„Co jsou kvítka na lučině,

to jsou dětičky v rodině,

a nás všech je otcem Bůh.

Luh je kvítkům širým světem,

vlasť je drahou matkou dětem,

Bůh je otcem národů.

Kdo ctí Boha, vlasť miluje,

a za národ svůj pracuje,

cíti v srdci lahodu.“

Vložte, vložte, milé dítky,

tyto rozmanité kvítky

ve své mladé srdéčko;

pěstujte je neustále,

by rozkvetlo k boží chvále

i nejmenší kvítečko.

Fr. S. Štěpánek

Nedeľa

Nedeľa dnes; tu je zas

ten radostný, milý čas!

Zvony krásne zaznievajú.

Tu pospiecha mamička

tamto do kostolíčka,

kde sa modlia, kde spievajú.

Kde sa ľudia učia znať:

Pána Boha nebeského

a Ježiška laskavého.

jako majú milovať.

Nedeľa dnes; tu je zas

ten radostný, milý čas!

Vďaka a posvetenie

Ďakujem Ti, Bože, za Tvoju dobrotu,

že si ma z milosti priviedol k životu.

Ten útly môj život posvecujem Tebe,

len Tvojej venujem ho sláve, velebe.

Modlitba malého dievčatka

Zapadlo slniečko

za vysoké hory,

srdiečko dievčatka

pred Bohom sa korí.

Modlí sa za otca,

modlí za mamičku,

prosí za nevinnú,

útlučkú sestričku.

A skôr než hlavičku

na lôžko uloží,

ešte raz ručičky

k modlitbičke složí:

„Bože môj, otče môj

z vysokého neba,

daj rodu mojemu

všetko, čo mu treba.

A mňa, Bože milý,

Tvá nech drží sila,

že by som len k Tvojej

cti a sláve žila.

Myseľ, reči, skutky

moje zpravuj, Pane,

oddávam sa Tebe,

nech sa čo chce stane!“

Po modlitbe vrúcej

hlavičku složila,

o samých anjeloch

v nevinnosti snila.

Strýčko Slavoš

Chvála Božia

Zlatá rosa keď na tráve,

zora slnce veští nám,

vetrík listím hýbe hrave:

Tvorcu sláviť počínam.

A keď zase rudá zora

slnce vodí do hrobu,

Keď ho už už kryje hora:

zbožnosť plní útrobu.

Takto, Bože, dňom i nocou

pred Tvojou sa korím mocou:

Lebo Ty len pokoj dáš,

Ty len v biede pomôcť znáš.

M. Pohronský

Škovránok

Maličký škovránok

včasne ráno vstáva,

veselou pieseňkou

chválu Bohu vzdáva.

Aj ja chcem tiež ráno

včasne vstávať hore,

chváliť Pána Boha,

keď zasvitnú zore.

Ku včielke

Kto ti povedá, malá včelinka,

že ti tu kvitne mädná kvetinka?

Kto ti kalíšky na nej schystáva,

kto šťavu sladkú do nich ti dáva?

Vieš, kto tak, včielko, myslí na teba?

Laskavý Tvorca zeme i neba.

Boh ťa vidí

Chráň sa, dieťa, všeho zlého!

Boha si vždy připomeň;

pomni, že Boh na každého

vždy sa díva dolu z neba,

vždy sa díva aj na teba,

a noc pred ním jako deň.

V jakejs’ koľvek ukrytosti,

Boh je voždy pri tebe:

chráň sa každej neprávosti,

chráň sa Boha zarmucovať,

a seba tak pripravovať

o slasť slastí, o nebe!

G. Zaymus

Čistotnosť

Ráno bystro z postele vstaň,

obleč sa chytro, umyj tvár,

ruky, oči, uši, ústa;

nebude ti duša pustá.

Že je „čistota pol zdravia“,

dobre múdri ľudia vravia.

Zdravia zas dá chuť a silu;

zle je, kto robí nasilu.

„Upískaní, uválaní

nebývajú milovaní,“

až sa pozreť na nich hnusí.

Ty aj šaty čisto drž si.

Očisť tedy čižmy, háby,

budú ťa mať za to radi;

učeš pekne tvoje vlasy,

že sa ťa kôň nezostraší.

Keď si už tak pripravený,

predstúp pred Boha v modlení.

A. P. Záturecký

Poriadnosť

Už zvonili do kostola,

a po izbe do okola

ktosi sem tam v strachu chodí,

Jurko! čože sa ti robí?

Ach — mladý pán neskoro vstal,

nevie, kde si knižku skoval,

ani iné svoje veci;

paratia ho doma všetci.

Knižka mu bola v komore,

písanka, pero v pitvore,

kalamár zas za truhlicou,

a klobúk — ach — pod hlavicou.

Ledva to ponachodili,

ale sa aj zarmútili.

Moje dieťa! nebuď také,

neporiadne, ledajaké.

Čo by si mal vecí dvesto,

každá má mať svoje miesto.

Ako ti to na chuť padne,

keď si všetko najdeš snadne;

keď si všecko chytro najdeš,

tak i v práci ďalej zajdeš.

A. P. Záturecký

Ruža

Malá Olinka sa diví

na pôvabnej ruži kráse,

na skvoste bariev ľúbezných,

na lístkoch v dobrom súhlase.

A baživo k nej sa kloní,

vôňou sladkou sa napája,

a s ňou slnce bozk pokojný

v pelný kališok pripája…

A Olinka stojí zase

vyplakaná, udivená,

ach, veď zvädla v krátkom čase

ružička pekná, milená.

A lístočky opŕchajú,

kalich suchý dol sa kloní,

len kde-tu ku jeho kraju

týka sa lístok pokonný.

A útla rúčka prehŕňa

smutne sa v kvietku, s ním baví.

Spadla pelná časť pokonná

a ach! — pod ňou je červ žravý.

Dieťa! tak ako kvet ruže,

zhynie v žitia svojho kráse:

tak aj ty keď hriech sa sdruží

s srdcom a v ňom sa zapasie!

Slovenka

Nemárni čas drahý!

Sbieraj ruže, sbieraj,

pokým trvá leto;

darmo budeš sbierať

v jaseň, keď jich nieto.

Nemárni čas drahý,

pracuj, kým máš silu;

kto vie, jakú ešte

môžeš dožiť chvíľu.

Pozde je už žialiť,

keď sa raz čas ztratí;

ten, čo raz uplynul,

viac sa nenavráti.

J. Graichman

Mladý stromčok

Načo ma zahradník,

k stĺpu priväzuješ?

Načo mi konárky

nožom obrezuješ?

Ja si chcem voľno rásť

samotný, v slobode;

načo mi podpora

v kvetúcej prírode?

Ten kôl mi zavadzia,

k nemu s’ ma priputnal:

navráť mi slobodu,

ktorú som ochutnal.

Nepokaz mi lísťa

ukrutným nožíkom,

veď že už raz prestaň

byť mojím škodníkom.

A na to zahradník:

„Ty sa uč za mladi

do hora rásť rovno;

bo starí neradi

rovnajú hrb krivý.

Nôž reže len špaty,

abys’ bol na starosť

na krásu bohatý.“

A. Černianský

Vďačné dietky

Za dedinou hrobitov

a v ňom v radoch hroby,

ale ani jeden hrob

kríž, pomník nezdobí.

Lež na miesto pomníka

na jednom sú kvety,

sadily jich z vďačnosti

matke svojej deti.

Zalievaly vodičkou

pod večer, za rána,

tešilo sa z vďačnosti

detskej oko Pána.

V žiadnej dobe Hospodin

neopustil dietky:

rôstly v láske, svornosti,

jak na hrobe kvietky.

Strýčko Slavoš

Zvädlá ruža

„Škoda ruže, krásnej ruže!“

želie Róza malá;

„včera ešte krásne kvitla,

dnes už opadala.“

Otec práve prichádzajúc

čul ty smutné hlasy:

„Tu máš, povie, dcéra moja,

obraz ľudskej krásy.“

Ruža v sade, ruža v líci,

obe chytro hynú:

cnosti len a srdce čisté

nikdy nepominú!“

Rečňovanka I.

Koniec ukážky