Stephen Fry

TRÓJA

Ukážka z elektronickej knihy

Z anglického originálu STEPHEN FRY: TROY,

ktorý vyšiel vo vydavateľstve Michael Joseph, a part of Penguin Random House, Londýn 2020,

preložila Jana Pernišová.

Vyšlo vo Vydavateľstve TATRAN, Bratislava 2022 ako 5382. publikácia.

Vydanie I.

Prebal a väzbu podľa pôvodného návrhu spracoval Peter Zentko.

Zodpovedná redaktorka Adriana Oravcová

Jazykové redaktorky Marta Bábiková, Veronika Goldiňáková

Technický redaktor Peter Zentko

Sadzba AldoDesign, Bratislava

Vytlačil FINIDR, s.r.o., Český Těšín.

Preklad diela finančne podporil Literárny fond.

www.slovtatran.sk

:: knihy pre hodnotnejší život

All rights reserved.

Copyright © Stephen Fry 2020

Translation © Jana Pernišová 2022

Slovak edition © Vydavateľstvo TATRAN 2022

ISBN 978-80-222-1276-2

Vytvorenie elektronickej verzie Dibuk, s. r. o., 2022

POZNÁMKA NA ÚVOD

O zrodení a vzostupe bohov i ľudí sa dočítate v mojej knihe Mýty, jej pokračovanie Hrdinovia sa zase zaoberá veľkolepými činmi, výpravami a dobrodružstvami smrteľných hrdinov ako Perseus, Herakles, Iason a Teseus. Na to, aby ste mali potešenie z tejto knihy, však nemusíte poznať predchádzajúce dve. Doplňujúce informácie o jednotlivých udalostiach a postavách zo spomínaných dvoch diel nájdete v poznámkach pod čiarou, ktoré som pridal do textu, vždy keď som to považoval za vhodné, ale ubezpečujem vás, že nemusíte byť vopred oboznámení s gréckou mytológiou, aby ste sa mohli pustiť do čítania Tróje. Na začiatku knihy vám budem často pripomínať, že nie je potrebné pamätať si všetky uvedené mená, miesta a rodinné vzťahy. Opisujem síce založenie rôznych dynastií a kráľovstiev, aby som vám ozrejmil pozadie príbehu, no verte mi – keď príde na lámanie chleba, táto zauzlená spleť nití sa zmení na usporiadanú tapisériu. Dvojdielny dodatok na konci knihy sa zaoberá otázkou, čo z nasledujúcich udalostí má oporu v dejinách a čo, naopak, patrí do sveta mýtov.

SPADLO TO Z NEBA

Trója. Najúžasnejšia ríša na celom svete. Perla Egejského mora. Žiarivý Ilion, mesto, ktoré povstalo a padlo nie raz, ale dokonca dva razy. Brána do sveta barbarského východu. Kráľovstvo zlata a koní. Kolíska prorokov, princov, hrdinov, bojovníkov a básnikov. Pod ochranou AREA, ARTEMIDY, APOLÓNA a AFRODITY celé roky žala všemožné úspechy v oblasti vojny i mieru, obchodu i vyjednávania, lásky i umenia, politiky, zbožnosti aj občianskeho súladu. Keď padla, ostalo po nej prázdno, ktoré možno zaplniť jedine spomienkami. Básnici o nej nikdy neprestanú spievať a odovzdávať jej príbeh z pokolenia na pokolenie. Keby totiž upadla do zabudnutia, vzala by so sebou kúsok z nás.

Ak chceme pochopiť zánik Tróje, musíme sa vrátiť k jej počiatkom. Jej dejiny sa priam hmýria rozličnými zvratmi a vstupujú do nich všakovaké osoby, rody i miesta. Nemusíte si však držať v hlave všetky mená, príbuzenské vzťahy, kráľovstvá a provincie. Tie najdôležitejšie vám určite utkvejú v pamäti, len čo sa pustíme do rozprávania.

Ako všetko ostatné, aj dejiny Tróje sa začínajú i končia DIOM, Kráľom bohov, Pánom Olympu, Hromovládcom, Zberačom oblakov a Nositeľom búrok.

Kedysi dávno, ešte pred úsvitom ľudstva, sa Zeus zaplietol s Elektrou, krásnou dcérou Titana Atlasa a okeanidy Pleióny. Tá mu porodila syna DARDANA, ktorý precestoval celé Grécko i všetky ostrovy Egejského mora v snahe nájsť miesto, kde by sa usadil a založil si vlastnú dynastiu, až napokon pristál na brehu Iónskeho mora. Ak ste nikdy neboli v Iónii, prezradím vám, že leží východne od Egejského mora a kedysi sa volala Malá Ázia, no dnes ju poznáme ako tureckú Anatóliu. Rozprestierali sa tu dve kráľovstvá – Frýgia a Lýdia, lenže tie už mali svojich vládcov. Dardanos teda zamieril na sever k polostrovu pod Hellespontom – úžinou, do ktorej spadla Helle zo zlatého barana. O veľa rokov neskôr sa cez ňu preplaví IASON na výprave za zlatým rúnom a zaľúbený Leandros bude noc čo noc bojovať s jej morskými prúdmi, len aby mohol pobudnúť so svojou milovanou Héro.¹

Dardanos na polostrove založil mesto Dardanos (predstavivosť a skromnosť nepatrili medzi jeho silné stránky) a svoje kráľovstvo pomenoval Dardania.² Po Dardanovej smrti zdedil trón Ilos, najstarší z jeho troch synov, no keďže zomrel bezdetný, vláda nad Dardaniou pripadla jeho prostrednému bratovi ERICHTONIOVI.³

Za Erichtoniovho panovania ríša prekvitala a vládol v nej mier. V závetrí vrchu Ida sa pod ochranou bohov Skamandra a Simoeida kľukatili pokojné rieky, ktoré hojne zavlažovali úrodnú dardanskú pôdu. Z Erichtonia sa časom stal najbohatší muž na celom svete. Preslávil sa najmä vďaka svojim trom tisíckam kobýl a ich nespočetnému potomstvu – výnimočnej rase koní, ktoré splodil severný vietor Boreas v podobe divého žrebca. Erichtoniove žriebätá vraj boli také vrtké a ľahkonohé, že dokázali prebehnúť cez kukuričné pole bez toho, aby zlomili jediné steblo.

Kone a zlato – rozpravy o Tróji sa skrátka nezaobídu bez zmienky o úchvatných paripách a nevídanom bohatstve.

ZÁKLADY

Po Erichtoniovej smrti zdedil trón jeho syn TROS. Mal dcéru Kleopatru a troch synov – ILA (pomenovali ho podľa kráľovho strýka), Assaraka a GANYMEDA. Všetci vieme, čo sa stalo pôvabnému Ganymedovi – očaril samotného vládcu bohov Dia, ktorý sa v záchvate neodolateľnej túžby zniesol na zem v podobe orla a odniesol mladíka na Olymp, kde mu milovaný princ slúžil ako pomocník, spoločník a páža.

Ako odškodné za stratu syna poslal Zeus za Troom boha HERMA, ktorý mu priniesol dve nebeské paripy, také svižné a ľahučké, že dokázali cválať po hladine vody. Kráľa potešil nielen vzácny dar, ale aj Hermovo ubezpečenie, že Ganymedes je odteraz – a teda aj navždy – nesmrteľný.⁴

Práve Ganymedov brat princ Ilos založil nové mesto, ktoré na Troovu počesť nazvali Trójou. Ako zápasnícky šampión frýgických hier vyhral nielen päťdesiat mladíkov a päťdesiat diev, ale aj čosi oveľa dôležitejšie – výnimočnú kravu, ktorá mu mala pomôcť pri založení mesta.

„Kde sa zviera uloží, tam vybuduješ mesto,“ oznámila mu veštkyňa.

Keby Ilos niekedy počul o KADMOVI (napokon, kto by ho nepoznal?), vedel by, že Kadmos s Harmóniou takisto putovali za kravou a na základe rovnakej veštby čakali, kým si zviera ľahne, aby mohli založiť prvý zo slávnych gréckych mestských štátov – Téby. Azda si pomyslíte, že zveriť krave výber vhodnej polohy mesta je dosť bizarné a svojvoľné, no krátka úvaha vám isto napovie, že na tom predsa len niečo bude. Nijaké mesto sa totiž nezaobíde bez dobytka – predstavuje zdroj mäsa, mlieka, kože i syra, ako aj hrubú silu potrebnú na ťahanie pluhu či vozov. Ak sa teda krave niekde zapáči natoľko, že je ochotná si ľahnúť, spomínané miesto určite stojí za povšimnutie. Tak či onak, Ilos trpezlivo nasledoval svoju jalovicu z Frýgie až na sever do Troady⁵. Kravka prešla popri vrchu Ida a nakoniec si ľahla na širokánskej dardanskej pláni neďaleko mesta Dardanos, ktoré postavil Ilov prastarý otec.

Ilos sa poobzeral. Vybrané miesto sa mu pozdávalo. Na juhu sa týčil vrch Ida a na severe sa v diaľke črtala úžina Hellespont. Na východe sa trblietalo modré Egejské more a na žírnej zelenej pláni sa kľukatili rieky Simoeis a Skamandros.

Ilos si kľakol a požiadal bohov, aby mu dali znamenie, že sa nezmýlil. Z neba okamžite spadol akýsi drevený predmet a pristál mu pri nohách vo veľkom kúdole prachu. Bola to soška vo výške desaťročného dieťaťa⁶ zobrazujúca PALLAS ATÉNU s oštepom v jednej ruke a vretenom i praslicou v druhej. Spolu symbolizovali vojnu a mier, nad ktorými sivooká bohyňa vládla.

Pohľad na posvätnú sošku Ila v okamihu pripravil o zrak, no keďže dobre poznal olympanov, nepodľahol panike. Padol na kolená a vyslal k nebesám ďakovnú modlitbu. Po týždni neochvejnej zbožnosti sa mu zrak vrátil, tak sa s novou energiou ihneď pustil do príprav na stavbu mesta. Ulice rozvrhol tak, aby ako spice kolesa smerovali k ústrednému chrámu zasvätenému Aténe. Do najvnútornejšej svätyne postavil drevenú podobizeň Pallas Atény, ktorá mu pristála pri nohách – xoanón, sochu pre šťastie, symbol a znamenie božského pôvodu mesta. Veril, že kým bude socha nerušene spočívať na svojom mieste, Trója bude prekvitať a jej brány nik neprelomí, a presvedčil o tom aj húfy nových obyvateľov, ktorí mu pomáhali s výstavbou. Dali xoanónu meno PALÁDIUM a mesto nazvali Trójou na počesť Ilovho otca Troa, vďaka čomu sa z nich stali Trójania.⁷

Vidíme teda, že pôvodcov Tróje možno vystopovať až k Dardanovi prostredníctvom jeho synov Ila Prvého a Erichtónia, ktorého syn Tros splodil Ila Druhého. Na jeho pamiatku sa mesto nazýva aj Ilion alebo Ilium.⁸

KLIATBY

V Iónii v tom čase sídlil aj iný kráľovský rod, ktorý neslobodno opomenúť – bol totiž mimoriadne významný. Zrejme ste už počuli o kráľovi TANTALOVI, vládcovi Lýdie – ríše, čo sa rozprestierala južne od Tróje. Tantalos naporcioval svojho syna PELOPA a na hostine ho naservíroval olympanom.⁹ Bohovia mládenca poskladali do pôvodnej podoby a vrátili mu život. Vyrástol z neho príťažlivý, obľúbený princ a milenec POSEIDÓNA, od ktorého dostal voz ťahaný okrídlenými paripami. Tento dar však viedol ku kliatbe s ďalekosiahlymi následkami…

Tantalova skazenosť natoľko pobúrila trójskeho kráľa Ila, že ho so zbraňou v ruke vyhnal z Iónie. Dalo by sa predpokladať, že Pelops proti otcovmu vyhnanstvu nebude namietať – napokon, Tantalos ho rozsekal, hodil do guláša a podával olympanom –, ale opak bol pravdou. Len čo mladý princ dosiahol plnoletosť, zvolal vojsko a napadol Ila. Ten ho však poľahky porazil, na čo Pelops odišiel z Iónie a usadil sa ďaleko na západe, na gréckom polostrove, ktorý dodnes nesie jeho meno – Peloponéz. V tomto pozoruhodnom kraji vznikli rôzne legendárne mestá a ríše ako Sparta, Mykény, Korint, Epidauros, Troizén, Argos a Piza. Pravdaže, nemám na mysli talianske mesto Pisa, kde stojí slávna šikmá veža, ale grécky mestský štát, ktorému v čase Pelopovho príchodu vládol OINOMAOS, syn boha vojny Area.

Oinomaos mal dcéru HIPPODAMEIU. Jej oslnivá krása a kráľovský pôvod lákali húfy pytačov, lenže kráľ sa bál proroctva, podľa ktorého mal zomrieť rukou svojho zaťa. V tom čase ešte nejestvovali kláštory, kam by mohol dcéru zavrieť, tak našiel iný spôsob, ako z nej spraviť starú dievku. Vyhlásil, že Hippodameiu získa jedine ten, kto ho porazí v pretekoch vozov. Bol tu však drobný háčik – za prehru sa platilo životom. Oinomaos sa považoval za najlepšieho vozataja pod slnkom a neveril, že by ho niekto mohol predbehnúť a oženiť sa s jeho dcérou. Gratuloval si, ako šikovne sa zbavil zaťa, pred ktorým ho vystríhala veštba, no napriek jeho povestnej zručnosti a krutým podmienkam súťaže sa našlo osemnásť odvážlivcov, čo prijali jeho výzvu. Napokon, Hippodameia bola veľmi pôvabná a Piza patrila k najbohatším ríšam v okolí. Nádejní zaťkovia sa zaradom pretekali s Oinomaom a všetci do jedného prehrali. Ich hlavy v rôznych štádiách rozkladu zdobili koly lemujúce hipodróm.

Keď Pelopa vyhnali z rodnej Lýdie, vybral sa do Pizy a na prvý pohľad mu učarila Hippodameina krása. Hoci bol skúsený pohonič, radšej požiadal o pomoc svojho bývalého milenca Poseidóna. Boh mora a koní vypočul jeho prosbu a poslal mu voz s dvoma okrídlenými paripami, mimoriadne mocnými a rýchlymi. Pelops však v žiadnom prípade nemienil riskovať, tak pre istotu podplatil kráľovho vozataja, Hermovho syna MYRTILA, aby mu pomohol zvíťaziť. Sľúbil mu polovicu Oinomaovej ríše a noc vášne s Hippodameiou (do ktorej bol mladý pohonič zamilovaný), ak sa večer pred pretekmi vkradne do stajne a vymení bronzové zákolesníky na osi kráľovho voza za voskové.

Len čo sa preteky začali, Pelops neohrozene vyrazil vpred, ale Oinomaos sa nedal zahanbiť a zanedlho mu už dýchal na päty. Práve zdvihol ruku a chystal sa preklať nevítaného pytača oštepom, keď sa zrazu lôniky zlomili, uvoľnené kolesá odleteli z voza a kráľ zahynul krvavou smrťou pod kopytami vlastných koní.

Pravdaže, Myrtilos si prišiel nárokovať sľúbenú noc s Hippodameiou, lenže princeznej boli podobné dohody proti srsti. Ihneď sa rozbehla za Pelopom, aby sa mu posťažovala, a ten bez váhania zhodil Myrtila z útesu. Zradný pohonič sa utopil v spenených morských vlnách, no tesne pred smrťou stihol prekliať Pelopa i všetkých jeho potomkov.

Myrtilos nepatrí k najznámejším gréckym hrdinom, ale časť Egejského mora, do ktorej spadol, sa dodnes nazýva Myrtské more. Miestni obyvatelia mu celé roky prinášali obety v chráme jeho otca Herma, kam po smrti uložili jeho zabalzamované telo. Kto by bol povedal, že chlipnému slabochovi, čo prijal úplatok a poslal na smrť svojho panovníka, sa dostane toľkej pocty?

Vráťme sa však ku kliatbe. Záleží na nej oveľa viac, než by sa mohlo na prvý pohľad zdať. Pelops a Hippodameia totiž mali deti, aj ich deti mali deti, a neskôr sa ukáže, že na každom z nich spočinulo Myrtilovo prekliatie.

Ak si teda chcete vziať ponaučenie z príbehu o Tróji, zapíšte si za uši, že každý čin má následky. Tantalos narobil veľa zla a Pelops takisto prispel svojou troškou… a spoločnými silami privodili skazu najvýznamnejšiemu kráľovskému rodu v celom Grécku.

Trójski panovníci takisto nezaháľali – práve sa chystali privolať na seba ďalšiu kliatbu…

Po smrti kráľa Ila zasadol na trón jeho syn LAOMEDÓN. Zatiaľ čo Ilos bol zbožný, usilovný, pracovitý, poctivý a prezieravý, Laomedón bol chamtivý, ctižiadostivý, neschopný, lenivý a prefíkaný. Túžil Tróju zveľadiť a obohnať ju veľkolepými múrmi, mohutnými hradbami a skvostnými zlatými vežičkami, aké dosiaľ svet nevidel, no namiesto toho, aby sa sám pustil do práce, vyhútal iný plán. Dnes by sa nám azda zdal trochu netradičný, ale za čias, keď bohovia chodili po svete vedno s ľuďmi, bol celkom uskutočniteľný. Najal si dvoch olympanov, Apolóna a Poseidóna, aby opevnili mesto namiesto neho. Bohovia sa kedy-tedy dali nahovoriť na príležitostnú fušku a aj tentoraz sa s chuťou pustili do práce. Usilovne zbierali obrovské žulové balvany, vytesávali z nich bezchybné kvádre a starostlivo budovali ligotavé múry. Zanedlho boli hotoví a opevnená Trója sa hrdo vypínala na ilionskej pláni. Z nechráneného mesta sa razom stala majestátna, nedobytná pevnosť. Keď však Apolón s Poseidónom žiadali sľúbenú odmenu, Laomedón sa zachoval podobne ako mnohí iní majitelia domov (v tomto prípade celých miest). Stisol pery, nesúhlasne zatskal a pokrútil hlavou.

„Kdeže!“ vyhlásil. „Hradby sú krivé, južná brána ani zďaleka nepripomína tú, ktorú som si objednal, a to ani nehovorím o pilieroch! Jeden horší ako druhý. Prepáčte, páni, ale za takú fušerskú robotu vám v žiadnom prípade nemôžem zaplatiť.“

Vraví sa, že u hlupáka sa peniaze dlho neohrejú, ale najväčší blázni sú tí, čo nepustia perie, ani keby ich na nože brali.

Podvedení bohovia nelenili a bez milosti sa pomstili skúpemu kráľovi. Apolón strieľal z hradieb jeden morový šíp za druhým a o pár ...

Koniec ukážky