Ukážka z elektronickej knihy

Copyright © 1999 by Gabor Maté

This translation published by arrangement with Alfred A. Knopf Canada,
a division of Penguin Random House Canada Limited

Translation © Mgr. Daniela Hrúziková, 2022

Translation Predslov © Monika Urbanová, 2025

Cover design © Ave libri, 2022

Slovak edition © 2022, 2025, 2025 (elektornická verzia) by NOXI

Všetky práva sú vyhradené. Nijaká časť tejto publikácie sa nesmie reprodukovať, ukladať do informačných systémov ani prenášať v akejkoľvek podobe či akýmkoľvek spôsobom – elektronicky, mechanicky, fotokopírovaním, nahrávaním
alebo inak – bez predchádzajúceho písomného súhlasu vlastníka autorských práv.

Venujem mojej matke Judith (Lövi) Matéovej, môjmu
zosnulému otcovi Andorovi Matému

a mojej vlastnej rodine, manželke Rae, synom Danielovi a Aaronovi a dcére Hannah.

Činy majú zmysel iba v rámci vzťahov a bez pochopenia vzťahov povedú na akejkoľvek úrovni iba ku konfliktu. Pochopenie vzťahov je nekonečne dôležitejšie ako akákoľvek snaha konať.

D. KRIŠNAMÚRTI

PREDSLOV

Kniha Rozptýlená myseľ, ktorá pôvodne vyšla pred dvadsiatimi štyrmi rokmi, odštartovala moju autorskú kariéru. Bola napísaná krátko po tom, ako mi diagnostikovali ADHD. Práve to bol dôvod, prečo to bola moja prvá dokončená kniha: kým som sa nevyrovnal so záhadne nevyspytateľným fungovaním vlastnej mysle, nikdy som nedokázal byť dostatočne organizovaný a dôsledný, aby som dokončil taký veľký projekt. Mal som aj silnú motiváciu: inštinktívne som vedel a chcel som sa podeliť s ostatnými o to, že je potrebný nový pohľad na tento záhadný stav, ktorý by presahoval zjednodušenú ideológiu genetika = biológia, ktorá dodnes podfarbuje medicínske myslenie v otázkach duševného zdravia. Ako som čoskoro zistil, tento pohľad sa zhodoval s najnovšími vedeckými poznatkami a moje ďalšie práce toto povedomie rozšírili.

Obrovské množstvo dôkazov, ktoré sa objavili v posledných dvoch desaťročiach, podporilo základné vedecké a filozofické postoje tejto knihy. Jednoducho povedané, aby sme plne pochopili a vysvetlili zložitú psychologickú, behaviorálnu, emocionálnu a biologickú dynamiku, ktorú predstavujú skratky ADHD alebo ADD, musíme sa pozrieť na vzájomnú povahu ľudského mozgu a mysle, ktorú ovplyvňuje kontext rodiny a spoločnosti. Úzke genetické vysvetlenia bez vedeckého základu zanechávajú jednotlivcov a rodiny ďaleko od toho, čo je potrebné na uzdravenie. Aj keď DNA v mnohých prípadoch zohráva predispozičnú úlohu, nie je rozhodujúca. Často sa ma pýtajú: „Tým ,nie je genetická‘ myslíte, že ADD nie je biologická?“ Táto otázka odráža nesprávne vnímanie. V konečnom dôsledku je všetko biologické. Ako potvrdili posledné desaťročia výskumu mozgu, ide o to, že prostredie, predovšetkým emocionálne a sociálne, má rozhodujúci vplyv na fyziologický vývoj mozgu aj na formovanie ľudskej mysle.

Objavuje sa čoraz viac dôkazov o negatívnom vplyve rodinného a spoločenského stresu na mozog, pozornosť a emocionálnu sebareguláciu mladých ľudí, najmä geneticky citlivých detí. Preto táto kniha zahŕňa komplexnú interakciu kultúry, rodinnej dynamiky a vrodeného temperamentu, ktoré ovplyvňujú našu psychológiu a neurofyziológiu. Takýto pohľad potvrdzuje schopnosť ľudského organizmu na svieži a pozitívny vývoj v každom veku, za predpokladu správneho pochopenia a súcitného prístupu k deťom a dospelým, k rodičom a rodinám. Dobrou správou je, že na podporu zdravého mozgu a emocionálneho vývoja nie je nikdy neskoro – čo môžem osobne potvrdiť. Nemôžem povedať, že som svoje sklony k ADD/ADHD „vyliečil“, napríklad som stále majstrom v nesprávnom umiestňovaní vecí bez toho, aby som sa pohol z miesta alebo napríklad v strácaní kníh, obuvi či elektrických zubných kefiek na cestách. (Mojím posledným úspechom bolo, že som na začiatku dlhého európskeho prednáškového turné nechal svoj nenahraditeľný notebook v lietadle spoločnosti Swiss Air). O päť medzinárodne vydaných kníh neskôr však môžem prehlásiť, že som oveľa zručnejší v dokončovaní úloh, dosahovaní svojich cieľov a predovšetkým v prijímaní seba samého bez hanby a sebaobviňovania. Som oveľa spokojnejší sám so sebou. Keď som písal Rozptýlenú myseľ, bral som lieky – s úžitkom. O viac ako dve desaťročia neskôr, pri svojej najnovšej, oveľa dlhšej a náročnejšej práci, už nemusím.

Skutočnosť, že Rozptýlenú myseľ stále čítajú v Kanade, USA, Veľkej Británii a v mnohých ďalších krajinách a jazykoch, svedčí o jej sile riešiť neustále narastajúcu krízu na medzinárodnej úrovni v oblasti duševného zdravia vrátane krízy duševného zdravia u detí. Počet diagnóz tohto ochorenia sa od Quebecu po Čínu stále zvyšuje. Podľa jednej správy „v Nemecku sa počet diagnóz ADHD zvýšil od roku 1989 do roku 2001 o 381 %. V Spojenom kráľovstve sa počet predpísaných liekov na ADHD zvýšil za päť rokov o viac ako 50 % na 657 000 v roku 2012, zo 420 000 v roku 2007. Spotreba liekov na ADHD sa v Izraeli v rokoch 2005 až 2012 zdvojnásobila.“* Medikamentózny prístup k liečbe, ktorého základom sú stimulačné lieky, zároveň odhalil svoje obmedzenia aj riziká. Napríklad v USA sa podľa národných údajov Úradu pre zneužívanie psychoaktívnych látok a služby duševného zdravia počet návštev na pohotovosti v súvislosti so zneužívaním stimulantov na predpis u ľudí vo veku 18 až 34 rokov zvýšil z 5600 v roku 2005 na 23 000 v roku 2011. O to viac treba trvať na prístupe, ktorý (bez toho, aby sme úplne zavrhli hodnotu liekov v niektorých prípadoch) sa zameriava na sebauvedomenie, jemné a vývojovo informované rodičovské metódy a vyzýva k holistickému oceneniu našej zložitej, zraniteľnej ľudskosti.

Ako ma potešilo, keď mi ľudia písali, ako táto kniha zmenila ich vzťah k sebe samým alebo k ich deťom a podporila pokoj v ich rodinách! Nezriedka za mnou prichádzajú neznámi ľudia na ulici, v obchode či na letisku, aby mi oznámili, že táto publikácia im umožnila vidieť seba a iných s novoobjaveným súcitom, že odzrkadlila ich skúsenosti, že sa cítili vypočutí, videní a pochopení. To, čo sa im predtým zdalo patologické alebo nevysvetliteľné, sa im teraz javí ako normálne, jasné a predovšetkým uskutočniteľné.

Je nepochybné, že analýza uvedená v tejto publikácii nabáda dospelých s ADHD alebo rodičov, ktorých deťom bola táto diagnóza stanovená, k potenciálne nepríjemnému skúmania seba samých. Aj napriek tomu som zistil, že väčšina ľudí by radšej počula správu, že ich alebo ich deti nesužuje nijaká nezvrátiteľná dedičná choroba a že v skutočnosti neexistuje, že ide iba o vývojové a zvratné oneskorenie v mozgových obvodoch a psychickom raste. Toto ochorenie nie je spôsobené chybou, nedbanlivosťou alebo nedostatkom rodičovskej oddanosti, ale generačným alebo spoločenským stresom rodičovského prostredia. Stresom, ktorý je čoraz častejší v tom, čo som vo svojej nedávno publikovanej knihe Mýtus normálnosti nazval našou čoraz toxickejšou kultúrou. Zámerom tejto knihy je prijať a povzbudiť všetkých, ktorých postihli komplexné vzorce správania/psychiky/emócií, ktoré sme nazvali (podľa mňa dosť nešťastne) poruchou. A pod „všetkými“ mám na mysli skutočne alebo potenciálne diagnostikovaných dospelých alebo rodičov takýchto detí, ako aj ich širšie rodiny, učiteľov, priateľov, manželov a komunity.

Gábor Maté, M.D.

Vancouver, B.C.

Júl 2023

* Katherine Ellisonová „Miera ochorenia ADHD vo svete stúpa, ale sympatie často zaostávajú.“The NewYork Times, 9. novembra 2015 . https://archive.nytimes.com /well .blogs .nytimes .com /2015/11 /09 /a -d -h -d -rates -risearound -globe -but -sympathy -often -lags/

RÁD BY SOM SA
POĎAKOVAL
TÝMTO ĽUĎOM

Doktorovi Johnovi Rateymu za jeho priateľské povzbudzovanie. Jeho úprimná kritika prvej verzie rukopisu bola pre mňa užitočným povzbudením. Vďaka nemu som tiež mohol udržať krok s najnovšími poznatkami v oblasti neurovedy.

Pre čitateľov tejto knihy bude zjavné, že za mnohé poznatky vďačím doktorovi Alanovi Schoreovi a doktorovi Danielovi
J. Siegelovi. Mal som šťastie, že som mohol v roku 1996 v Seattli absolvovať ich prednášky o vzťahoch malých detí s rodičmi v súvislosti s vývinom mozgu. Ich pokroková práca mi umožnila jasnejšie definovať vlastné intuitívne poznatky a pomohla mi postaviť ich na pevných základoch vychádzajúcich z odbornej literatúry z oblasti výskumu mozgu a neuropsychológie.

Diane Martinová zo spoločnosti Knopf Canada sa stala mojou nenahraditeľnou pomocníčkou pri dokončovaní tohto rukopisu. Ušetrila čitateľov od neraz zbytočného namáhania si zraku. Počas našej spolupráce som sa vždy tešil na to, ako si prečítam jej výstižné postrehy a s radosťou som potom vypúšťal všetko, čo bolo podľa nej vhodné vypustiť a menil to, čo bolo podľa nej vhodné zmeniť. Nepoznám nikoho, kto by mi poskytol citlivejšie a kompetentnejšie redaktorské rady.

Deborah Brodyová z newyorského vydavateľstva Dutton hneď od začiatku videla v tejto knihe potenciál a mala jasnú víziu, ktorým smerom by sa mala uberať. Obával som sa, že spolupráca s dvoma redaktorkami bude náročná. Ukázalo sa však, že je to skôr potešenie.

Denise Bukowská vyformovala pôvodný, dlhý a neohrabaný text knihy do publikovateľnej podoby.

Kompetentná a pozorná korektorská práca Alison Reidovej výrazne zlepšila plynulosť textu bez toho, aby nejakým spôsobom narušila jeho význam.

Moja švagriná Noni Matéová si ako prvá prečítala pôvodnú verziu niekoľkých úvodných kapitol. Jej kritika bola pre mňa neoceniteľná. Užitočnú spätnú väzbu mi dal aj Murray Kennedy.

Doktor Michael Hayden mi poskytol svoj čas a odborné vedomosti, aby mi pomohol lepšie pochopiť podstatu niektorých genetických aspektov.

Betsy-Jo Spicerová mi šťastnou náhodou vnukla nápad napísať túto knihu, keď sa ponúkla, že mi vyrozpráva svoj príbeh. Trish Crawfordová ma nasmerovala k správnemu zdroju odborných informácií o vývine mozgu z pohľadu neurovedeckého výskumu. Veľa som sa naučil od dospelých trpiacich poruchou pozornosti a od rodičov detí s touto poruchou, ktorí sa so mnou podelili o príbehy z ich vlastných životov.

Som vďačný štyrom ľuďom, ktorých považujem za svojich učiteľov: psychoterapeutovi Andrewovi Feldmarovi, vývinovému psychológovi doktorovi Gordonovi Neufeldovi, psychiatričke doktorke Margaret Weissovej a rodinnému terapeutovi doktorovi Davidovi Freemanovi. Na týchto stránkach je cítiť vplyv ich všetkých.

Moja priateľka, zdravotná sestra Maria Oliveriová, sa starala o chod mojej ordinácie v čase, keď som sa venoval písaniu tejto knihy, a ešte pozoruhodnejšie je, že sa jej darí udržiavať poriadok na našom spoločnom pracovisku aj keď som tam prítomný.

Rae, moja životná partnerka a spriaznená duša, so mnou zdieľala roky plné ťažkostí, smútku, smiechu, učenia sa a lásky, vďaka ktorým som získal podkladový materiál pre túto knihu. Bola tiež mojím najprísnejším redaktorom. Jej zasvätené komentáre mi znova a znova pomáhali vystihnúť podstatu toho, čo som chcel vyjadriť. Bez jej láskyplnej podpory by táto kniha nikdy nevznikla.

Na záver musím vyjadriť vďaku aj našim trom deťom, Danielovi, Aaronovi a Hannah, ktoré ma naučili snáď aj viac než mali a ktoré vždy vrelo podporovali splnenie mojej životnej túžby stať sa spisovateľom.

Rád by som sa poďakoval týmto ľuďom

POZNÁMKA
AUTORA

Kniha Rozptýlená myseľ je rozdelená na sedem častí. Prvé štyri opisujú podstatu a povahu poruchy pozornosti a ponúkajú vysvetlenie jej pôvodu, zatiaľ čo posledné tri časti sa zaoberajú procesom uzdravovania. Piata časť, ktorá sa venuje poruche pozornosti u detí, nie je zameraná iba na rodičov, ale aj na dospelých, ktorí touto poruchou sami trpia, pretože poskytuje informácie potrebné na to, aby dokázali pochopiť sami seba. Podobne aj rodičia, ktorí si prečítajú kapitoly zaoberajúce sa dospelými s poruchou pozornosti, môžu získať užitočné poznatky o svojich deťoch trpiacich touto poruchou a možno aj sami o sebe.

Porucha pozornosti býva označovaná skratkou ADD, z anglického termínu attention deficit disorder, alebo ADHD attention deficit hyperactivity disorder, čo znamená poruchu pozornosti s hyperaktivitou. Tieto skratky bývajú často používané ako synonymá, pričom oficiálne označenie AD(H)D má naznačovať, že porucha pozornosti sa môže vyskytovať v spojení s hyperaktivitou alebo bez nej. Všeobecne je v angličtine zaužívané označenie ADD, teda porucha pozornosti. Keďže termín porucha pozornosti predstavuje najmenej mätúci a tiež najvýstižnejší variant, v tejto knihe ho používam ako súhrnné označenie týchto porúch bez ohľadu na konkrétnu diagnózu.

Prípadné otázky autorovi môžu čitatelia posielať prostredníctvom webovej stránky https://www.scatteredminds.com.

Koniec ukážky