Ukážka z elektronickej knihy

Z anglického originálu Teagan Hunter: TOP SHELF (Seattle Serpents #5) preložila Ivana Božiková

Translation © 2025 by Ivana Božiková

Zodpovedná redaktorka: Silvia Palušková

Jazyková korektúra: Mária Danihelová

Copyright © 2025. TOP SHELF by Teagan Hunter

Slovak edition © 2026 by Vydavateľstvo Zelený Kocúr s.r.o., 931 01 Šamorín, Morušová 1950/5, Slovensko

Webová stránka: zelenykocur.sk

E-mail: redakcia@zelenykocur.sk

Návrh obálky: Emily Wittig Designs

Grafická úprava: Design Amorandi

Grafická úprava obálky: Zsuzsi Kispál

ISBN 978-80-69010-84-0

EAN 9788069010840

Všetky práva vyhradené. Len pre vaše osobné potešenie. Táto kniha sa nesmie opätovne predávať ani darovať iným osobám. Ak ste si túto knihu nekúpili alebo nebola zakúpená len pre vaše použitie, prosím, vráťte ju a kúpte si vlastnú kópiu. Ďakujeme, že knihu pirátsky nereprodukujete a rešpektujete nespočetné množstvo hodín, ktoré jej autorka venovala.

Táto kniha je fikcia. Mená, postavy, spoločnosti, miesta, udalosti a incidenty sú výplodom autorkinej fantázie alebo sú použité fiktívne. Akákoľvek podobnosť so skutočnými osobami, živými či mŕtvymi, alebo so skutočnými udalosťami, je čisto náhodná.

Nijaká časť tejto knihy sa nesmie reprodukovať v žiadnej podobe alebo akýmikoľvek elektronickými alebo mechanickými prostriedkami vrátane systémov na uskladnenie dát a vyhľadávanie informácií, s výnimkou použitia krátkych citátov v recenzii knihy. Ak chcete získať povolenie na výňatky častí textu, kontaktujte, prosím, autorku na e-mailovej adrese teagan@teaganhunterwrites.com.

Vytvorenie elektronickej verzie Dibuk, s. r. o., 2026

MILÉ ČITATEĽKY

Hoci je tento príbeh zväčša vtipný a pohodový, Vanessa má za sebou čerstvý rozvod s neverným manželom. Majte preto, prosím, na pamäti, že sa kniha dotýka aj témy podvádzania.

Ak by ste sa chceli informovať o ďalších potenciálnych spúšťačoch v mojich knihách, všetky potrebné informácie nájdete na mojej webovej stránke.

1. kapitola

LOCKE

Lawson: Čaute. Ahojte. Pozdravujem. Už mi chýbate, vy dementi, neviem sa vás dočkať.

Lawson: Dnes sa teda uvidíme na večierku?

Fox: To by som vám radil. Lilah čaká, že prídete.

Keller: A čo ak neprídeme, dobrý chlapec?

Hutch: Dolámem vám nohy, nebudete schopní hrať a pripravíte nás o šancu vyhrať Pohár. Je to na vás.

Lawson: Páni, to bolo drsné.

Hutch: Do hodiny nech ste tu. Auden sa postarala o chlebíčky a podobne, a je extrémne tehotná. Fakt. Ju nechcete nasrať, verte mi.

Hayes: Rozkaz, kapitán!

Hutch: Kriste. Hlavne zas nezačínajte s tými chujovinami.

Locke: Rozkaz, kapitán!

Hutch: Vážne, Locke?! Veril som ti!

Keller: Rozkaz, kapitán!

Lawson: Rozkaz, kapitán!

Fox: Rozkaz, kapitán!

Lawson: Mňa jebne, vystrašil si aj Foxyho a je to sčasti oslava pre jeho dievča.

Fox: Nevystrašil ma, iba sa snažím byť tímový hráč.

Lawson: Iste, Foxynko.

Lawson: Hmm, Locke?

Lawson: LOCKE???

Lawson: WHITLOCKE!!!

Fox: Ajaj, použil celé meno.

Lawson: Keby som použil jeho celé meno, napísal by som Gavin Barry Douglas Whitlocke.

Locke: Odkiaľ, kurva, poznáš moje celé meno?

Keller: Prečo máš, kurva, dve stredné mená?

Hutch: Výborná otázka, Kells.

Locke: Je to rodinná tradícia.

Keller: Tradícia divnej rodiny, hlavne s takými menami. Znieš ešte staršie, než už si.

Locke: Sklapni, Keller.

Keller: Skvelá odpoveď, starec.

Locke: Nie som žiadny starec, dopiče!

Lawson: Ale si. Prosto to prijmi, ty starý frajer.

Lawson: Uuuu, starý frajer s parádnou delovkou z prvej! To sa rýmuje.

Lawson: Hoci väčšinou vyčaruješ priamy zásah do vinkla.

Lawson: V každom prípade…

Lawson: Zažil si, neviem, čierno-bielu telku, Lockinko?

Locke: Po prvé, už ma tak nikdy nevolaj. Po druhé, koľko myslíš, že mám rokov?

Lawson: Čo ja viem. Veľa? Veď si sa narodil v osemdesiatych rokoch.

Locke: Ježiš. To, že som sa narodil v osemdesiatych, zo mňa nerobí TAKÉHO starca.

Keller: Ale trochu sa tak správa. Počuli ste, ako zastonal, keď minulú sezónu preskakoval mantinel v play-off? Skurvene nahlas. Počul som ho až na ľad.

Hayes: Aj ja.

Fox: No tak, chalani. Buďme na Locka milí.

Fox: Ktovie, koľko času nám s ním ešte zostáva.

Lawson: OHOHOO!

Lawson: Aj dobrý chlapec ťa nazval starým.

Fox: Na kolenách ťa prosím, prestaň ma tak volať, Lawsy.

Lawson: Len ak sa prestaneš červenať zakaždým, keď to poviem.

Hayes: Si totálny zmrd, vieš o tom? Daj Foxymu pokoj.

Lawson: Preto mi hovoria Lotor Lawson, zlatko!

Hutch: Nikto ti tak nehovorí.

Hayes: Nemôžeš si sám dávať prezývky. Tak to nefunguje, už sme to riešili.

Keller: Hej, Lawson. Ja ti nejakú dám, mám ich plný zásobník.

Fox: Buď milý, Kells…

Keller: Čo? Som. Veď som na toho truľa ešte nič nevytiahol.

Hutch: Je divné, že ma to rozosmialo?

Hayes: Mňa tiež, Hutchy.

Hutch: Je na tom prosto niečo smiešne, volať človeka truľo.

Lawson: Jasné, jasné. Keller je STRAŠNE vtipný. Vráťme sa k tomu, čo som hovoril.

Lawson: Locke?

Locke: Starí rodičia mali čierno-bielu telku.

Locke: Ale bolo to rodinné dedičstvo! Nesedeli sme pri nej každý večer. Len som na nej sem-tam pozeral sobotné ranné rozprávky.

Lawson: SOBOTNÉ RANNÉ ROZPRÁVKY?

Lawson: Kurva, ako mi chýbajú. Hneď by som ich vrátil späť.

Lawson: Niektorý piatok zorganizujme prespávačku, ráno si dáme nechutne presladené cereálie a sobotné rozprávky.

Keller: V žiadnom – zdôrazňujem slovo ŽIADNOM – prípade. Nikdy. Ani náhodou.

Hutch: Súhlasím s Kellerom. Neobetujem čas so snúbenicou kvôli takým chujom.

Hayes: Presne. Okrem toho si ma na sobotné rozprávky už rezervovala Flora.

Lawson: Búúúúúú!

Fox: Ja si ich s tebou rád pozriem. Môže sa pridať aj Lilah?

Lawson: Čo? Nie! Je to len pre chalanov! BABÁM VSTUP ZAKÁZANÝ!

Lawson: Locke?

Locke: Nie.

Lawson: PREČO MA VŠETCI TAK NENÁVIDÍTE?

Fox: To nie je pravda. Zbožňujeme ťa, Lawsy.

Keller: Hovor za seba, Foxy.

Lawson: Myslím, že je to skvelý plán. Mali by sme ho zrealizovať.

Hutch: Alebo aj nie.

Hayes: Hej, nie. So mnou nerátajte.

Lawson: NO TAK!

Locke: Nemám záujem.

Keller: Fakt sa mám opakovať?

Fox: Ja aj tak prídem, Lawsy!

Lawson: Fajn, s Foxynkom si spravíme VLASTNÚ prespávačku. Nikto z vás kokotkov nie je pozvaný.

Hutch: Dobre.

Locke: Som s tým úplne v pohode.

Hayes: Aleluja!

Keller: Nikomu to ani trochu nevadí.

Lawson: Inak, hovoril som vám, ako veľmi ste mi chýbali? Mám vás najradšej zo všetkých.

Lawson: Teda až po Rory.

Lawson: Je úžasná. Minulý víkend som jej mohol celý deň robiť asistenta. CELÝ DEŇ! Iste, musel som sledovať, ako chytá psie análne žľazy, ale aj tak to bolo čarovné.

Keller: Prosím ťa, prestaň, inak sa pogrciam.

Hayes: Netreba nám to opakovať.

Hutch: Čoskoro z nej bude moja švagriná. Viem, aká je skvelá.

Lawson: Dopekla, Hutchy. To bolo od teba takmer pekné.

Hutch: Nikomu to nehovor.

Lawson: Prepáč, kamoško. Snímky obrazovky sú nesmrteľné.

Hayes: Fotíš si naše konverzácie?

Lawson: Jasné. Celú jednu zložku mám plnú Kellerových správ o tom, ako ma zbožňuje.

Keller: Nikdy som ti nič také nepovedal.

Lawson: Ale áno, len svojským spôsobom.

Keller: To v žiadnom prípade, kurva!

Nezostáva mi nič iné, iba pokrútiť hlavou nad naším tímovým četom. Stále cinkajú nové správy, čoskoro mi určite exploduje telefón. Momentálne je to slovná prestrelka medzi Lawsonom a Kellerom, jeden zbytočne dramatizuje a druhý je zbytočne nepríjemný. V kuse si idú po krku. Prečo? Lawson sa snaží prinútiť Kellera priznať, že ho zbožňuje. A musím povedať, že je zábavné ich sledovať.

Takto nejako si prejavujeme, že sa máme radi. Väčšinou sú rozhovory v čete otravné. Inokedy sú ešte otravnejšie. A niektoré dni… no, stále sú otravné. Ani tak by som ich nevymenil za žiadny iný tím v lige. Za tie roky sme si prešli už naozaj všetkým, a hoci to majú niektorí problém priznať, skutočne sme ako jedna veľká rodina.

Mobil mi neprestajne drnčí, no ja sa odpojím z konverzácie a namiesto toho sa snažím užiť si posledné chvíľky pokoja, kým sa poberiem na párty k Hutchovi. Hneď po vstupe do jeho domu viem, že oslava založenia spoločnosti Hutchovej snúbenice a Foxovej priateľky bude zas jeden veľký chaos. Lawson sa bude škriepiť s Kellerom. Hayes a jeho priateľka Quinn sa budú starať o Floru a zrejme aj o Pickles, pretože tá mačka s nimi chodí doslova všade. Hutch bude neustále v pätách poriadne tehotnej Auden a Fox bude obskakovať Lilah. A ja tam len budem stáť, všetko nasávať a premýšľať, ako sme sa vlastne dostali do takejto situácie.

Keď sme začali hrať za Seattle Serpents, dohodli sme sa, že zostaneme slobodní, až kým každý jeden z partie nedvihne nad hlavu Stanleyho pohár. Prešli dva roky a plán sa vďaka niekoľkým zaľúbeným spoluhráčom rozpadol ako domček z karát.

Nič im nevyčítam. Kto by chcel byť osamelý? A kto to vôbec vie ovládať? Bolo jasné, že k niečomu takému raz dôjde. Dnes sa však už Klub nezadaných Serpents (príšerný názov) skladá len z dvoch slobodných, a ja som jedným z nich. Tým druhým je Keller, o ktorom všetci vieme, že lásku nikdy nenájde. V živote som nestretol nikoho, kto by sa jej tak úpenlivo bránil. Skôr začne v pekle snežiť, než by Keller dopustil niečo podobné.

Ja na rozdiel od neho proti láske nič nemám. Nikdy som ani nemal. Zbytočne by som proti nej zbrojil, keď ju mám všade navôkol. Rodičia sú dodnes spolu a šťastní. Každý z mojich súrodencov má na ruke obrúčku a doma zdravé deti. A takmer všetci moji spoluhráči žijú v stabilných vzťahoch. Láska je všade, takže jasné, že v ňu verím. Len si nie som istý, či čaká aj na mňa. Nech som sa v minulosti snažil, koľko som chcel, nikdy to nevydržalo. A to ani nemusím hovoriť, že som k nikomu nič necítil, odkedy…

Nie.

Nemôžem sa tam vracať. Späť do New Yorku. Späť do tej noci. Do chvíľ, ktoré sa snažím vymazať z myšlienok.

„Prinesiem ti ešte niečo?“

Odľahne mi, keď ma baristka vytrhne z myšlienok. Stojí za barom v The Coffee Spot a utiera kávovar. Onedlho bude zatvárať a toto je zrejme jej taktný spôsob, ako ma poslať do riti.

Uškrniem sa. „V pohode, Kayla, už pôjdem. Vďaka, že som mohol zostať takto dlho.“

„Vieš, že si tu vždy vítaný, Locke. Dokonca aj päť minút pred záverečnou,“ podpichovačne na mňa žmurkne.

Vstanem, hrnček odnesiem k špinavému riadu a zamávam jej na odchod. Sadnem si za volant SUV zaparkovaného o ulicu ďalej a splyniem s premávkou v Seattli. Hutch býva relatívne blízko, no momentálne je to jedno. Aj tak sú všade jednosmerky, nezmyselne uzavreté cesty a idioti za volantom. Keď mu konečne zaparkujem na príjazdovej ceste, som podráždený a pokoj, o ktorý som sa usiloval, je fuč.

V poslednom čase je to takto stále. Snažím sa nájsť pokoj a jediné, na čo narážam, je chaos. Zvieravé nutkanie, akoby ma niekto žmýkal ako uterák po celom dni v bazéne. Neviem, či je to len tým, že sa neviem dočkať novej sezóny, alebo čím, no viem, že musím niečo robiť, inak budem v hokeji totálne nepoužiteľný.

Hlasná hudba – čo nevychádza z mojich reprákov – mi rozvibruje auto. Obzriem sa do späťáka a zbadám parkujúceho Kellera na Audi A8. Zastane iba pár centimetrov od môjho nárazníka, a keď sa na mňa pozrie, ukáže mi prostredník a vystúpi. Stretneme sa pri autách a nasadí si slnečné okuliare.

„Nechýbalo veľa a kupoval by si mi nové AMG,“ privítam ho.

„Prosím ťa, mal som dosť času. Stále som mladý a mám dobré reflexy, starec.“

Neusmieva sa. Ani náznak po humore. Keď sa však poriadne započúvam, v jeho hlase si všimnem provokáciu.

„Whitlocke,“ kývne hlavou, hoci sme sa naposledy videli počas rozhovorov po prehratom finále konferencie. Niektorí chalani po sezóne zostanú a trénujú, iní idú na leto domov a trénujú tam. Ďalšia skupinka ide na predĺženú dovolenku. Ja som šiel na sever a on… kamkoľvek to zvyčajne mizne.

„Keller,“ odseknem.

Následne ho proti jeho vôli stiahnem do objatia, čo mi váhavo oplatí slabým capnutím po chrbte.

„Leto fajn?“

Mykne plecami s pohľadom upretým do diaľky. „Ušlo.“

To je celý on, nevydá zo seba ani slovko navyše. Karty si drží pevne pri tele, emócie skryté. Niekedy mu to závidím. Chcel by som vedieť takto vypnúť a nič neriešiť, ale taký jednoducho nie som.

Môžu za to moji rodičia, vždy nás nútili hovoriť o pocitoch. Nie je to zlé, no občas… neviem. Občas by som chcel všetko vypnúť, od všetkého sa odpútať a prosto sa baviť. Mať v piči, čo si kto myslí.

Na ľade by sa mi to tiež zišlo – o trochu viac dravosti, rýchlosti, tvrdosti. Drobné detaily, čo vás udržia v lige o pár rokov dlhšie.

„Aj ja som mal pekné leto, ďakujem za opýtanie.“

Pri mojom sarkazme mu trhne kútikmi, čo má uňho asi najbližšie k úsmevu. Vzadu sa ozve ruch a otočíme sa práve včas, aby sme videli, ako Lawson vybehne z domu a jeho priateľka Rory sa ho snaží zastaviť, no márne.

Vytrhne sa jej a s roztvorenou náručou šprintuje k nám.

„Chlapci moji!“

Vrazí do mňa, zovrie ma v objatí ako gorila a následne ma hneď odtlačí. Usmeje sa na Kellera, ale ten už neúprosne zazerá.

„Ani na to, kurva, nemysli, Lawsy.“

„Kells…“ nakloní hlavu a úsmev sa mu ešte rozšíri. Urobí krok k nášmu najnepríjemnejšiemu spoluhráčovi a ten zase urobí krok vzad.

„Myslím to vážne, Lawson. Pridrbem ti.“

„To neurobíš.“

„To si, kurva, píš, že hej.“

Lawson je buď úplne blbý, alebo… nuž, úplne blbý, pretože sa napriek všetkým varovaniam vrhne na Kellera. Ten sa rozbehne a Lawsonovi trvá celé dve sekundy, kým sa spamätá a začne ho naháňať. Ja len neveriacky stojím a sledujem svojich spoluhráčov, ako behajú po predzáhradke. Ako naháňačka šesťročných faganov, no s tým rozdielom, že tentoraz asi nevyviaznu bez zranení.

Ešte aj Hutch, Auden, Fox a Lilah vyjdú na verandu, aby sa pozreli na ten chaos. Lawsonovi sa konečne podarí chytiť Kellera a vtiahne ho do pevného objatia.

„Mám ťa! Mám ťa! Teraz ukáž, ako ma zbožňuješ, ty hajzel!“

„Nikdy!“ skríkne aj Keller a vytrhne sa mu z náručia. Vzápätí sa otočí a vrazí Lawsonovi priamo do brucha, presne ako sľúbil.

„Hej!“ zareve Rory a vypochoduje, akoby ich ona dokázala zastaviť.

„Nechaj chlapcov, nech sa trošku zahrajú, Rory,“ jej dvojča ju schmatne za ruku.

„Mláti mi frajera,“ oduje sa na Auden.

„Ak mám byť férová, asi si to zaslúžil. Stavím sa, že ho Keller varoval.“

„Varoval,“ potvrdím a podídem k nim, keď sa Lawson opäť snaží chytiť Kellera. „Rád ťa vidím,“ nakrátko objímem Hutcha.

„Aj ja teba, chlape. Už je to doba. Dúfal som, že zostaneš v Seattli o čosi dlhšie a dáme cez leto zopár grilovačiek.“

„Hovorila som ti, že strávi celé leto vo Vancouveri,“ pripomenie Auden a štuchne Hutcha do rebier. Prerazí si pomedzi nás cestičku a objíme ma. Teda je to skôr poloobjatie. Nič lepšie v závere tehotenstva nedokáže. „Rada ťa vidím, Locke.“

„Aj ja teba,“ pozriem jej na brucho. „Ako sa máš? Všetko v pohode?“

Usmeje sa a rukou si prejde po brušku. „Nenávidím každú jednu minútu a neviem sa dočkať, keď už bude vonku. No inak je to úžasné. Všetko rastie, ako má, a pri troche šťastia porodím budúci týždeň.“

„Založenie spoločnosti a pôrod v ten istý týždeň?“

„Je to superžena,“ ozve sa jej najlepšia priateľka Lilah a jemne ju odstrčí nabok, aby ma mohla objať. „Rada ťa opäť vidím, Locke.“

„Gratulujem k biznisu, Lilah. Je to skvelé.“

„Také skvelé, že budeš náš klient?“ odtiahne sa odo mňa so zdvihnutým obočím.

„Stavím sa, že jeho netere a synovci by chceli nový bazén,“ prederie sa ku mne Fox. Pritiahne si ma do objatia, čo sa dá opísať len ako hrejivé a srdečné. Následne sa odtiahne a s hrdým úsmevom ma potľapká po líci. „Chýbal si mi, kamoš.“

Je to ako rodinné stretnutie, aj s tým jedným mrzútom, ktorý neznáša dotyky. Rory pozdravím kývnutím hlavy. Poznám ju až pridobre na to, aby som ju skúšal objať. Nikdy ma neprestane udivovať, ako mohli spolu skončiť práve Lawson a Rory. Sú totálne protiklady. Usmejem sa na ňu a pohľadom znova prejdem k trávniku, kde Lawson stále naháňa Kellera.

Koniec ukážky