Zvierací záchranári Vyplašená myšiarka

Vyšlo aj v tlačovej podobe

Objednať môžete na

www.albatrosmedia.sk

Zuzana Pospíšilová

Vyplašená myšiarka – e-kniha

Copyright © Albatros Media a. s., 2024

Všetky práva vyhradené.

Žiadna časť tejto publikácie nesmie byť rozširovaná

bez písomného súhlasu majiteľov práv.

Pre pani Máriu, Vladislava s Katarínou
a ich malého chlapčeka Tasíka. A tiež pre všetkých milovníkov a ochrancov prírody.

Pre šťastie

Katarína a Vladislav sa vzali len nedávno, aj keď už dlhší čas bolo obom jasné, že jednoducho patria k sebe. Katka bola právnička a Vladislav, ktorého od detstva nevolali inak ako Slávko alebo Slávo, bol rehabilitačný lekár. Ten vie, ako má správne fungovať ľudská chrbtica a ako napraviť bolesti chrbta, ktoré dokážu potrápiť človeka bez ohľadu na vek. Obaja však mali spoločnú lásku k prírode. Po práci si vždy vyšli na prechádzku niekam medzi zeleň. Dýchali čerstvý vzduch, obdivovali bežné aj vzácne rastliny a cestou si všímali všetko živé a zaujímavé.

„Pozri, tento strom má dutinu v tvare srdca,“ upozornila svojho muža Katka.

„Možno je to strom lásky,“ zažartoval Slávo.

„Tak ho objímme, možno nám zaistí lásku až do konca života,“ navrhla Katka.

Slávo sa najprv poobzeral, či sa na nich niekto nepozerá, aby ich nepovažoval za bláznov. Keď zistil, že sú v lesoparku na kraji mesta úplne sami, pritisol sa k hrubému kmeňu a roztiahol ruky. Katka urobila to isté z druhej strany. Len čo sa ich ruky spojili, obaja pocítili jemné brnenie. To ich prinútilo usmiať sa.

„A je to tu,“ vyhlásila Katka.

„Čo?“ nechápal Slávo.

„Predsa láska,“ so smiechom povedala Katka.

Aj Slávo sa začal smiať, ale len preto, lebo na tričku jeho manželky práve pristál pozdrav od nejakého vtáka.

„Toto sa robí, ty nevychovanec?“ zvolala a zdvihla hlavu, aby zistila, ktorý vták to bol.

„To máš pre šťastie,“ zavtipkoval Slávo. „Raz ma takto označkoval holub pred skúškou z anatómie. A ako jeden z mála som ju zvládol.“

Pretože Slávo bol džentlmen, vyzliekol si košeľu a ponúkol Katke, aby si ju obliekla namiesto zašpineného trička. On šiel domov len v tielku.

Keď prechádzali cestičkou okolo lúky, Slávovi napadlo natrhať kyticu lúčnych kvetov, aby svojej žene urobil radosť.

„Len jeden kvet,“ upozornila ho, keď si všimla, čo má v pláne. „Nech zostane aj pre včely a motýle. Tie potrebujú kvety viac ako ja,“ dodala na vysvetlenie.

Slávo jej podal margarétku a ona mu za ňu pekne poďakovala.

Hoci mali obaja hlavu v oblakoch, nezabudli sa pozerať pod nohy. Katka si všimla štvorlístok, ktorý si chcela odtrhnúť a neskôr vylisovať pre šťastie, ale nakoniec to nespravila. Zbadala totiž veľkého čierneho chrobáka.

„Jej, pozri sa naňho, chudáčika,“ súcitne povedala a ukázala na bystrušku obrátenú krovkami dole a nožičkami hore. Na prvý pohľad bolo jasné, že sa dostala do problémov. „Musíme mu pomôcť!“ okamžite dodala.

Katka sa bystrušky chcela dotknúť rukou, ale Slávo ju zastavil. „Počkaj! Keď sa bystruška cíti ohrozená, môže do okolia vystreknúť obsah svojich čriev. Ďalšiu košeľu pre teba už nemám!“ oznámil a rozhliadol sa okolo seba. V momente našiel paličku, ktorou bystrušku opatrne prevrátil. Chrobák musel byť poriadne vyčerpaný, napriek tomu sa ihneď rozbehol a o chvíľku zmizol vo vysokej tráve.

„Musím povedať, že až teraz mi došlo, že bystruška vie v prípade nebezpečenstva naozaj bystro utiecť,“ zasmiala sa Katka. „Nikdy predtým mi to nenapadlo.“

„Aspoň v niečom som ti mohol byť užitočný,“ odvetil Slávo.

„Toto sa mi veľmi páči,“ vyhlásila Katka.

„Čo?“ nechápavo sa spýtal Slávo.

„Zachraňovať zvieratká.“

„Tak to si si zmýlila povolanie. Mala si byť radšej veterinárka než právnička,“ zasmial sa Slávo.

„No páči sa mi aj byť právničkou. A byť tvojou ženou sa mi páči ešte viac,“ dodala so širokým úsmevom. Na dôkaz svojich slov ho pobozkala.

Domov sa obaja vracali usmiati a spokojní, s rozžiarenými očami a dobrou náladou. Večer zaspávali s pocitom, že dnešný deň sa im naozaj vydaril.

Koniec ukážky