Ukážka z elektronickej knihy

Laura Kellö Kalinská

VRAŽDA JÁNA A MARTINY – VYŠETROVANIE

Copyright © Laura Kellö Kalinská, 2024

Cover design © Gábor Gyenes

Layout © Samuel Ryba – Design Ryba

Slovak edition © Ringier Slovakia Media, s. r. o.

ISBN: 978-80-69052-08-6

Knihu VRAŽDA JÁNA A MARTINY – VYŠETROVANIE sme sa rozhodli vydať preto, aby sme na jednom mieste zhrnuli a zanalyzovali fakty namiesto špekulácií. Detailne sme opísali vypátranie vrahov a ďalších podozrivých, vysvetlili sme, prečo pred súdom stoja práve konkrétni obžalovaní a prečo medzičasom skončili vo väzení páchatelia z južného Slovenska. Vyvrátili sme mnohé konšpirácie o tom, že existujú iné nevyriešené verzie a mená podozrivých vraj nepoznáme. Zároveň sme zverejnili, čo sa polícii či prokuratúre vo vyšetrovaní podarilo aj nepodarilo zistiť.

Rovnako podrobne ako vyšetrovanie sledujeme a budeme sledovať i súdne pojednávania v spojenej kauze objednávky vrážd Jána Kuciaka
a prokurátorov. V budúcnosti plánujeme vydať pokračovanie knihy zamerané na samotný proces.

01

21. FEBRUÁRA 2018: Šofér Tomáš Szabó vyložil vraha Miroslava Marčeka na križovatke (02) pri bytovke. Ten kráčal cestou (A) popri futbalovom ihrisku, poza tribúnu (B) a pizzeriu (03). Prešiel cez dieru v plote, vyšiel na Športovej ulici (C), odbočil doprava na Lesnú ulicu (D) a potom doľava k domu Jána a Martiny (E). Bežnou chôdzou trvala trasa menej ako tri minúty.

Foto: Ivan Hrušovský/Aktuality.sk

PROLÓG

Často mi býva smutno a dnes je to tak opäť. Najmä cez sviatky sú rodiny spolu, tešia sa, spomínajú. Aj my sa o to snažíme a chvíľami to zdanlivo ide, ale stále tomu niečo chýba a chýbať bude. Môj starší brat a jeho Martinka, tá srdečná a vždy najochotnejšia časť rodiny.

Chvíle trápenia nás vracajú naspäť do februára 2018, toho strašného februára, keď sme o vás prišli. Často sme vtedy dostávali otázku, ako sme to prežívali, čo sme robili. Neviem na to úplne presne odpovedať, mám akési okienka v pamäti. Možno preto, lebo myseľ sa tie najhoršie veci snaží vytesniť, ale útržky sú. Sú preto, lebo sme od prvej chvíle vedeli, že musíme a strašne chceme bojovať, aby boli vaši vrahovia potrestaní.

Kto má súrodenca, od mala pozná ten pocit, keď bratovi niekto v partii, v škole, hocikde vonku ukrivdí či nebodaj ublíži, a v nás je hnev a snaha súrodencovi pomôcť, zastať sa ho. To je rodina, to najsilnejšie puto. A odrazu príde správa, že brat aj s partnerkou boli chladnokrvne zastrelení. Ona výstrelom do hlavy, on do hrudníka. A k tomu požiadavka identifikovať telá, zničené, nie tie usmiate tváre, čo si nosíme v srdci.

Dodnes neviem, čo nám dalo silu tieto veci zvládnuť a dúfať, že raz budú vrahovia spravodlivo potrestaní. Vyšetrovaniu sme zo začiatku neverili nielen pre vtedy známe ,,skutok sa nestal‘‘, ale aj preto, že sme predsa len tí najobyčajnejší ľudia z malých dedín a stoja proti nám tí najmocnejší a najvplyvnejší ľudia v štáte. Dôverovať sme nemohli, zostávalo nám len dúfať a bojovať.

Žiaľ, ani po desaťtisícoch strán spisu, hrozných fotkách, zisteniach, mučiacich rokoch súdneho procesu pokoj nemáme, objednávateľovi sa darí vykrúcať a zdá sa, že doba temna je späť. Ale nesmieme sa vzdať, nech to stojí čokoľvek. Sme vám to dlžní, braček...

Jozef Kuciak ml.

AKCIA NEWS

Posledný deň slobody

Odbila osemnásta hodina a policajný vyslúžilec Tomáš Szabó s bratrancom Miroslavom Marčekom, ktorý pred rokmi obliekal armádnu uniformu, zamkli bránu svojej predajne s výživovými doplnkami pre športovcov v centre Kolárova. Bola streda 28. septembra 2018 a oni dvaja ešte netušili, že majú za sebou posledný deň svojho vysnívaného podnikania. A na dlhé roky aj života na slobode… Szabó sa vydal ospalými uličkami mesta do rodičovského domu, Marček k priateľke, u ktorej v posledných týždňoch prespával. Vlastné rodiny si v mladosti nezaložili, popri dobrodružnom spôsobe života na to zrejme nemali čas. Po vyzlečení uniformy, v ktorej Marček okúsil aj zahraničnú misiu, sa nechávali naverbovať na stráženie zaoceánskych obchodných lodí pred pirátmi. Ako sa neskôr ukázalo, doma popritom napáchali strašné veci, len aby utiahli rozbeh spoločného podnikania. A tomu sa práve blížil definitívny koniec.

Ulicami mestečka na juhu Slovenska sa v ten večer premávalo aj zopár policajných sledovačov, o ktorých Marček so Szabóom netušili. Prítmím jesenného večera sa nenápadne prešmykli až k ich domovom, kde mali splniť jedinú úlohu. Zistiť, či obaja muži naozaj zamierili domov, aby tam zaľahli do postele. „Harcsová 10, na mieste, potvrdzujem,“ vyťukal policajt nasadený na sledovanie podozrivých do svojho mobilu a poslal správu kolegom. „Lesná 38, pozorovaný je v dome partnerky, potvrdzujem,“ doplnil vzápätí ďalšiu dôležitú informáciu aj druhý sledovač a hlásenie z Kolárova bolo v tej chvíli kompletné.

Otáznik zostal visieť už len nad pohybom majiteľa pizzerie v Komárne Zoltánom Andruskóom. Ten si len krátko predtým kúpil s priateľkou obrovský dom s ružovou fasádou v dedinke Chotín, ktorá leží asi dvanásť minút jazdy autom od Komárna. V susednej obci Marcelová zas vlastnili dom jeho rodičia a on tam zvykol z času na čas prenocovať. Napokon sa ukázal práve v dome s priateľkou. „Chotín 530, na mieste aj s partnerkou, potvrdzujem.“ To už do policajnej razie, ktorú nazvali News (v slovenskom preklade Správy), zostávalo len pár posledných hodín. Chceli ju spustiť ešte pred ranným brieždením a využiť moment prekvapenia. Zasahujúci tím však potreboval, aby scenár naplánovanej operácie klapol do bodky. Kľúčové bolo, aby únikom informácií nedošlo k vyzradeniu akcie. Okrem toho potrebovali, aby podozriví muži ani dielom náhody neopustili svoje domovy. Policajti sa snažili všetko pripraviť tak, aby sa pri zásahu nikto nezranil. No a najmä predísť možnosti, že by im niekto z trojice ušiel. Už vtedy vedeli, že akciu bude sledovať celá krajina. Išli si totiž po podozrivých z úkladnej vraždy novinára Jána Kuciaka a jeho snúbenice Martiny Kušnírovej, ktorá sedem mesiacov predtým pohla Slovenskom.

Nadránom vyrazili autá a desiatky kukláčov z Lynx Commanda na vopred určené miesta. Išli na neohlásené návštevy k trom ľuďom naraz, pre každú z nich si zvolili inú taktiku. Už dávno predtým si preverili rozmiestnenie izieb v ich domoch, pevnosť dverí aj stav okien. „Vždy musíme pristupovať k podozrivým ako k tým najnebezpečnejším páchateľom, nech ide o kohokoľvek. Nemôžeme sa spoľahnúť na to, že tentoraz to bude len taká brnkačka, nesmieme nič podceniť, lebo to môže mať fatálne následky,“ hovorí muž, ktorý sa v septembri 2018 osobne zúčastnil na tejto ostro sledovanej akcii. Plánovači zásahu si vždy dopredu preverujú, či dané osoby oficiálne vlastnia zbraň. V tomto prípade museli byť obozretní ešte viac ako zvyčajne. Chystali sa zadržať mužov, o ktorých boli presvedčení, že len pred pár mesiacmi zavraždili dvojicu mladých ľudí v ich vlastnom dome. Museli teda rátať s tým, že sa nebudú zdráhať a k násiliu sa uchýlia znova. Navyše bývalý policajt a vojak vedia so zbraňou narábať veľmi dobre. No a nikto nemohol tušiť, aký zbrojný arzenál doma ukrývajú.

POTICHUČKY AJ NAHLAS

Finálny povel k zásahu vydal šéf akcie News vo štvrtok 27. septembra 2018 ešte za tmy. Kukláči pred štvrtou hodinou ráno v jednom okamihu zaistili všetky strategické miesta okolo troch domov. Zrazu sa vynorili v Kolárove aj Chotíne. K Andruskóovi vošli celkom potichu, bez hluku a rozbíjania dverí. Ozbrojení muži v nepriestrelných vestách sa jeden po druhom plížili chodbami rodinného domu a bez jediného slova postupne nazerali do všetkých izieb. Muža, ktorého hľadali, objavili spiaceho v spálni spolu s priateľkou. Rýchlo sa ho zmocnili a po tomto budíčku spustil šéf zásahového tímu sériu rutinných otázok: „Meno?! Priezvisko?!“ Dostával na ne bleskové odpovede, no keď došlo na dátum narodenia, šokovaný Andruskó si zrazu nevedel spomenúť. Svoje štyridsiate prvé narodeniny pritom oslávil len pred týždňom. Policajtom potom ešte do kamery potvrdil, že nebol pri zadržaní zranený a nepotrebuje žiadne lekárske ošetrenie. Pri následnej prehliadke jeho domu našli niekoľko pušiek.

01

27. SEPTEMBRA 2018: Príslušníci Lynx Commanda vstúpili v skorých ranných hodinách

do domu, kde spal Tomáš Szabó.

Zdroj: PZ SR

02

27. SEPTEMBRA 2018: Zadržanie Miroslava Marčeka v Kolárove.

Zdroj: PZ SR

03

Experti zistili, že náboj, ktorý sa našiel u Tomáša Szabóa, bol v rovnakom zásobníku ako náboje použité pri vražde Jána Kuciaka a Martiny Kušnírovej.

Zdroj: Kočnerova knižnica/ICJK

04

30. SEPTEMBRA 2018: Miroslav Marček

pár dní po zadržaní kukláčmi.

Foto: TASR/Dušan Hein

05

Počas domovej prehliadky u Marčeka sa našli zbrane a podomácky vyrobené tlmiče.

Zdroj: Kočnerova knižnica/ICJK

06

30. SEPTEMBRA 2018: Tomáša Szabóa odvádzajú zo Špecializovaného trestného

súdu v Banskej Bystrici, ktorý rozhodol o jeho vzatí do väzby.

Foto: TASR/Dušan Hein

07

Pracovný mobil vrahov, nájdený

počas domovej prehliadky u Szabóa.

Zdroj: Kočnerova knižnica/ICJK

08

Interiér auta Citroën Berlingo, ktorým Szabó priviezol Marčeka do Veľkej Mače.

Zdroj: Kočnerova knižnica/ICJK

09

Náboje nájdené počas domovej prehliadky u Szabóa.

Zdroj: Kočnerova knižnica/ICJK

10

Peniaze nájdené počas domovej prehliadky u Szabóa.

Zdroj: Kočnerova knižnica/ICJK

Zhruba štyridsať kilometrov severnejšie od Chotína, teda v Kolárove, kukláči zvolili odlišnú taktiku zásahu. Dom rodičov Tomáša Szabóa najprv obkľúčili a potom ťažkým baranidlom vyrazili vstupné dvere. „Polícia! Polícia! Ruky nad hlavu!“ ozýval sa spod kukiel rev po celej chodbe. Takéto ohlásenie svojho príchodu kukláči nevolia preto, aby zadržiavaného ohromili, má to oveľa prozaickejší dôvod. Zásahové komando sa musí vždy oficiálne predstaviť, aby ľuďom v dome formálne oznámilo, že nejde o ozbrojenú lúpež, ale skutočný zásah polície. Bývalý policajt Szabó ležal v posteli v izbe na prízemí, iba pár krokov od vchodu do domu. Muži so samopalmi boli pri ňom do pár sekúnd. Spal tak tvrdo, že ho spočiatku nezobudil ani krik kukláčov. „Ruky na tvár! Daj si ruky na tvár!“ kričali jeden cez druhého. Týmto nacvičeným postupom zadržania sa snažia dosiahnuť, aby človeka v prvom momente zmiatli a nemal čas premýšľať. Až keď stáli na posteli priamo nad Szabóom a na ruky mu nasadili putá, rozlepil oči a nechápavo civel, čo sa práve udialo. „Jak sa voláš?!“ kričali na dezorientovaného muža. Tmu vystriedalo svetlo, Szabó s prižmúrenými očami uprel svoj zrak do policajnej kamery. „Tomáš,“ povedal potichu a prehltol sliny. Po schodoch s rukami nad hlavou medzitým zišiel na prízemie aj jeho otec. Necelé dva roky po synovom zadržaní zomrel, jeho neskorších priznaní k podielu na vraždách sa už nedožil. U Szabóa našli aj jeden náboj. Keď neskôr kriminalisti preskúmali ryhy na jeho plášti, zistili, že bol v tom istom zásobníku ako náboje použité pri vražde Jána a Martiny.

Polícii sa podarilo zadržať aj Szabóovho bratranca Miroslava Marčeka. Ako sa neskôr ukázalo, práve on bol hlavným aktérom dvojnásobnej vraždy. Počas razie v Kolárove ešte vyšetrovatelia pracovali s verziou, že strelcom bol Szabó a Marček jeho pomocníkom. Napokon vysvitlo, že to bolo naopak. Marček na rozdiel od svojho bratranca vlastné zadržanie neprespal. Kukláči totiž v jeho prípade zvolili hlučnejší spôsob, ako sa ho zmocniť. Najprv začali rozbíjať okná na rôznych stranách domu, aby bývalého vojaka čo najviac zmiatli. Cez jedno z okien hodili dnu aj malú výbušku, aby tam narobili hluk. V tej istej chvíli vyrazili dvere na opačnej strane domu. Kým oni s výkrikmi „Polícia! Polícia!“ napochodovali do domu, zmätený muž v trenkách bez trička bezradne stál v izbe a ani len netušil, kde je sever. A to bol presne cieľ zasahujúceho tímu. Ak sa za tmy ozýva rámus z viacerých strán, ani dobre vycvičený strelec nedokáže jednoznačne určiť, ktorým smerom by mal namieriť zbraň a brániť sa. Marček v sekunde ležal na zemi, ruky mal za chrbtom a muži v kuklách po ňom kričali, aby počítal. „Jeden, dva, tri…“ snažil sa splniť ich pokyn. Potom zmĺkol, no vzápätí dostal pokyn počítať ďalej. „Všetko pod kontrolou,“ zahlásil jeden z príslušníkov pri spútanom mužovi. Po chvíli do domu vstúpil vyšetrovateľ. Marček sedel na stoličke, obklopený armádou ozbrojencov. Na stôl mu položili papiere o zadržaní a bývalý vojak v tom momente vedel, že sa mu jeho svet práve zosypal.

„Čože? Čože?“ nechápavo reagoval pri zmienke o vražde novinára a jeho snúbenice. „No porozmýšľajte…“ sucho odvetil vyšetrovateľ. Policajti sa zatiaľ rozpŕchli po okolí domu. O chvíľu sa už vracali so zaujímavým úlovkom. Našli dva podomácky upravené samopaly typu Škorpión, stopäťdesiattri nábojov a oceľové rúrky prerobené na tlmiče hluku výstrelu.

JEDEN SA HNEĎ ZLOMIL

Trojicu mužov z južného Slovenska odviezli po razii s putami na rukách do sídla nitrianskej pobočky NAKA. Vyhliadky na skorý návrat mali mizivé. Zadržali ich pre podozrenie z úkladnej vraždy novinára a jeho snúbenice, za čo hrozili vysoké tresty. Večný kšeftár Zoltán Andruskó však v mysli začal veľmi rýchlo uvažovať nad plánom akej-takej záchrany. Keď predýchal rannú návštevu kukláčov, policajtom okamžite zahlásil, že chce spolupracovať. Počas prvého výsluchu bol zrejme ešte stále v šoku a na niektoré detaily sa nevedel rozpamätať. Už vtedy však opísal vyšetrovateľom príbeh, ktorý tvrdí dodnes. Vyhlásil, že vraždu novinára objednala Alena, ktorá býva na Okružnej ceste v Komárne. Mala to urobiť pre veľmi mocného muža s kontaktmi. Najprv mal obavy jeho meno vôbec vysloviť, no napokon z neho vyliezlo, že „Alena si to objednala pre Mariana Kočnera“.

11

30. SEPTEMBRA 2018: Zoltána Andruskóa vyvádzajú z budovy súdu v Banskej Bystrici.

Sudca ho vzal do väzby.

Foto: TASR/Dušan Hein

12

30. SEPTEMBRA 2018: Alena Zsuzsová skončila v rukách polície o deň neskôr ako trojica Andruskó – Szabó – Marček. O jej väzbe sa však rozhodovalo v rovnaký deň.

Foto: TASR/Dušan Hein

13

Rodinný dom s bazénom v Komárne,

kde bývala Zsuzsová.

Zdroj: Kočnerova knižnica/ICJK

14

Bankovky v hodnote 23-tisíc eur našli

v dome pod kobercom, zabalené v utierke.

Zdroj: Kočnerova knižnica/ICJK

Koniec ukážky