Zlatý fond SME

Copyright © 2012 Petit Press

Copyright ePub version © 2012 iAdverti

Obálku navrhol Martin Melicherčík

All rights reserved.

Tento súbor podlieha licencii 'Creative Commons Attribution-NonCommercial-NoDerivs 2.5 License'.

Ďakujeme digitalizátorom: Tomáš Sysel, Miriama Mládková, Daniela Stroncerova, Ina Chalupková, Beáta Dubovská

ISBN 978-80-89278-20-6

Finálna úprava elektronickej verzie Dibuk, s. r. o., 2013

Ukážka z elektronickej knihy

formát EPUB

Ján Botto

( * 1829 - † 1881) je básnik, jeden z najvýznamnejších autorov romantických balád. Jeho tvorba od počiatku vyniká pozoruhodným stupňom básnickej zrelosti a osobitosti výrazu, predpovedajúcej básnika s vyprofilovaným, charakteristickým autorským rukopisom.

Pôvodná publikácia

Ján Botto: Súborné dielo

Slovenské vydavateľstvo krásnej literatúry, Bratislava, 1955. 556 strán.

Text pripravil, štúdiou a poznámkami doplnil: Ján Marták

Redaktor edície Naši klasici a zodpovedný redaktor publikácie: Dr. Jozef Felix

šéfredaktor vydavateľstva: Ján Ferenčík

Technická redaktorka: Zlata Maderová

Korigovala: Zlata Dônčová a Eva Lukáčová

Bibliografické poznámky

Úprava textov

V oddiele Spevov pridržiavali sme sa presne vydania z r. 188O z niekoľkých príčin, i keď sme mali k dispozícii Bottove rukopisy všetkých básní v zošite Sobraných spevov z roku 1879, podľa ktorých Botto dával svoje verše do tlače. Uviedli sme iba tie zmeny, ktoré Botto sám urobil vo vytlačenom exemplári Spevov. Zmeny odtlačil Dobšinský po básnikovej smrti v Slovenských pohľadoch III, 1883, str. 475 — 476. Vyznačíme ich pri jednotlivých básňach. Tieto Bottove zmeny pokladáme za jeho poslednú redakciu a za súhlas s korektúrami, ktoré vo vydaní urobil Jaroslav Vlček.

Usporiadanie

Druhý oddiel Súborného diela tvoria Bottove Spevy, ako vyšli v Prahe nákladom Slavíka a Borového r. 1880. (Knihovna československá, pořádá Rudolf Pokorný. I. Spevy Jána Botto.) Spevy ponechali sme ako celok, okrem prekladov. Zistili sme totiž, že takto si ich usporiadal Botto sám. Rukopis Spevov Botto poslal do Prahy Rudolfovi Pokornému so sprievodným listom, datovaným v Banskej Bystrici 1. II. 1880. (List je v pozostalosti Rudolfa Pokorného v literárnom archíve v Prahe na Strahove.) Botto si želal rukopis vrátiť s druhou korektúrou a potom si ho ponechať. Doteraz sme ho neobjavili, hoci máme Bottove rukopisy, ako ich uchránil Pavol Dobšinský. Zato medzi nimi je rukopis Sobrané spevy, datovaný rokom 1879, kde sú všetky v tlačených Spevoch vyšlé básne. Na konci tohto zošitu má Botto „Obsah“ s rubrikami: bežné číslo, poriadkové číslo a názov básne. V rubrike „poriadkové číslo“ počísloval Botto svoje verše tak, ako potom v knihe vyšli. Ani redaktor Pokorný, ani korektor Vlček toto Bottovo usporiadanie nemenili. Tak isto sme aj my rešpektovali vôľu básnikovu.

Rukopisné pramene

a) Sobrané spevy Jána Botto. 1873 a pozdejšie. Školský zošit formátu 16 × 20 cm, 186 nečíslovaných strán. Obsahuje všetky básne, ktoré vyšli potom v prvom vydaní Spevov r. 1880 a okrem nich báseň K mladosti, Dumky večerné, preklad Chomiakovovej básne Dve chvíle a preklad Petőfiho básne Zájdem dnuká, prečiarknutú krížom ceruzou tehlovej farby. Zošit má obsah, kde Botto čísluje 58 básní, ako idú v zošite za sebou (tiež číslované), udáva rok a miesto vzniku. Rukopis je vlastne veľkým konceptom, pretože všetky básne sú v ňom opravované, niektoré veľmi husto. Môžeme tu podrobne sledovať ich vývin. K niektorým pridáva vysvetľovacie poznámky, a pokým boli uverejnené, udáva, kde. (Pozostalosť Jozefa Škultétyho, Archív MS — nekatalogizované.)

b) Sobrané spevy Jána Botto. 1879. Taký istý zošit, 206 strán. Možno ho pokladať za čistopis zošitu z r. 1873, doplnený už aj poznámkami k jednotlivým básňam, ako ich poznáme zo Spevov 1880. Vynechal preklad Petőfiho básne Zájdem dnuká a Chomiakovovej Dve chvíle. A tak okrem básní K mladosti a Dumky večerné celý tento zošit vyšiel ako Spevy Jána Bottu roku 1880. (Pozostalosť J. Škultétyho, Archív MS.)

Žltá ľalija

1 2

Stojí, stojí mohyla.

Na mohyle zlá chvíľa,

na mohyle tŕnie, chrastie

a v tom tŕní, chrastí rastie,

rastie, kvety rozvíja

jedna žltá ľalija.

Tá ľalija smutno vzdychá:

Hlávku moju tŕnie pichá

a nožičky oheň páli —

pomôžte mi v mojom žiali!

Koniec ukážky