Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována a šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Automatizovaná analýza textů nebo dat ve smyslu čl. 4 směrnice 2019/790/EU a použití této knihy k trénování AI jsou bez souhlasu nositele práv zakázány.

Celeste Will

Deník lehký holky

Odpovědná redaktorka Petra Šroubek Pohlová
Ilustrace, obálka a sazba Irena Hnídková
Korektury Hana Lundiaková

Vydala GRADA Publishing, a.s.
U Průhonu 22, Praha 7,
jako svou 10572. publikaci

První vydání, Praha 2026
Vytiskly Tiskárny Havlíčkův Brod, a.s.

© Celeste Will, 2026
© Grada Publishing, a.s., 2026

ISBN 978-80-271-9143-7 (ePub)
ISBN 978-80-271-6599-5 (pdf)
ISBN 978-80-247-5209-9 (print)

Říkám si Celeste, je mi 22, studuju práva v Praze a živím se jako prostitutka.

Jak to všechno začalo?

Abych hned na startu zodpověděla otázky, které vás teď určitě napadají: 

Ne, nikdo mě v dětství netýral.

Ne, nikdo mě neznásilnil.

Ne, nemám rodiče alkoholiky.

Ne, nevyrůstala jsem v dětském domově.

Ne, nezažila jsem dramatický rozvod rodičů ani žádné jiné tragédie nebo traumata.

Ne, neberu drogy ani nemám dluhy.

Měla jsem normální dětství, rodiče mě vždy podporovali v tom, co chci dělat, a fandili mi, vedli k samostatnosti a nikdy mi nic nechybělo. Už od mala jsem věděla, že chci studovat práva, celé dospívání jsem za tím šla a dostala se na vysněnou školu a následovalo stěhování od rodičů do Prahy. Až tady jsem poznala realitu toho, jak je těžké pracovat a studovat.

Špatně placené brigády jsem po přestěhování přijala jako osud všech studentů a nikdy by mě nenapadlo, že budu jednou o víkendech dělat úplně jinou „brigádu“. Nechtěla jsem si pořád říkat rodičům o peníze. Dali by mi je, ale připadala bych si hloupě. Jednou jsem se rozhodla osamostatnit a postavit se na vlastní nohy, tak jsem to chtěla zvládnout. Zpětně jsem ale ráda, že jsem si tím vším prošla. Myslím, že i díky tomu si teď nejdu po úspěšné noci, kdy mám v peněžence padesát tisíc, udělat radost na Pařížskou a koupit si kabelku. To už ale dost předbíhám...

Před začátkem prvního zkouškového se ke mně od spolužačky donesl drb. Jedna holka z vyššího ročníku se prý živí jako společnice a někdo objevil její fotky na stránkách, kde se nabízí sex za peníze. Přišlo nám to jako senzace, a i když jsme ji ani jedna neznaly, daly jsme se do pátrání.

Objevily jsme stránku amateri.com a na ní sekci Ona nabízí služby. Bylo to fórum, kam vkládaly svoje inzeráty prostitutky, společně s jejich seznamem služeb, co dělají a kolik si za to berou peněz. Nabídky na anální sex, orální sex bez kondomu, prodej nošeného erotického prádla, nabídky na dlouhodobý placený vztah od starších paní, mladé a nadržené studentky nabízející sex v převlékací kabince, prodej erotických fotek a videí, ... Tohle byl pro mě úplně nový svět. Věděla jsem, že prostituce a OnlyFans existují, ale nikdy jsem o tom nepřemýšlela a měla jsem jenom takovou obecnou představu.

Jak jsme projížděly inzeráty holek a paní, dost mě zaujalo, v jakých částkách se ty inzeráty pohybují – cena za hodinové setkání byla okolo 2000 korun, ale některé částky se vyšplhaly až třeba na čtyři tisíce za hodinu. Hlavou mi tehdy prolétlo, že já na blbý dva tisíce musím pracovat celý den. Stránka amateri.com nás tak dobrou hodinu bavila – četly jsme si inzeráty a dívaly se na profily holek profesionálek. Spolužačku jsme tam ale nenašly, takže jsme to celé uzavřely s tím, že to byl jenom drb.*

Po škole jsem nasedla do tramvaje a dál přemýšlela o inzerátech. Ceny za hodinu se pohybovaly mezi 2000 až 4000 Kč. To mi přišlo úplně jako z jiného světa.

„Tyjo prostitutky vlastně vydělávaj za pár hodin to, na co já musím pracovat celej měsíc... To je teda dost nefér, že jim stačí roztáhnout jenom nohy a já musím stát deset hodin na nohou a fakt pracovat... No, ale asi je to zase vykoupený tím, že po sobě musí nechat lízt hnusný starý dědky a riskovat všelijaký nemoci,“ blesklo mi hlavou. Ještě chvíli jsem si procházela různé inzeráty nadržených milfek, zlobivých osmnáctek, erotických masáží s happy endem, virtuálních milenek a lekcí dominance, ale pak jsem amatéry zavřela a úplně na to zapomněla.

Pak přišlo zkouškové a já se soustředila hlavně na zkoušky a zápočty. Jsem docela stresař a chci mít všechno perfektní, takže jsem se pořád učila. A do toho brigáda, kde jsem skoro jedenáct hodin stála na nohou. Manažerka na nás byla nepříjemná, jednou byl špatně použitý font na cedulkách, pak jsme zase musely tahat těžké přepravky s jídlem, protože „nemá lidi“, jindy se jí nelíbila barva mých tělových silonek a taky nás pravidelně nechávala čekat na peníze po směně alespoň o hodinu déle, abychom tam musely zůstat. Byla jsem fakt vyčerpaná a zvažovala, že skončím. Jednou večer jsem si úplně náhodou vzpomněla na inzeráty z amatérů a v rámci pauzy od učení jsem si do Googlu zadala společnice zkušenosti. 

Vyběhlo plno stránek a klikla jsem na jedno diskuzní vlákno, kde anonymní holky popisovaly zkušenosti s touhle prací. Ten večer jsem se k učení už nevrátila. Nejdřív jsem k tomu přistupovala s lehkým despektem, ale čím víc jsem četla, tím víc mi to začalo připadat zajímavý. Holky psaly o svých zákaznících, o tom, jaké to je, co po nich zákazníci chtějí, kolik se tím dá vydělat, jak dlouho už to dělají, jaký mají život, kde byly se zákazníky na dovolené... Ty peníze mi přišly jako úlet, ale co mě zaujalo nejvíc, byl jejich lifestyle – pokaždé je vše nové, potkávají určitě spoustu zajímavých a inspirativních lidí, hezky se oblékají, cestují, ale nikdo z jejich okolí o tom zároveň neví. A nebudu vám lhát, vlastně i ten samotný sex mi přišel lákavý. Představovala jsem si, jaké to asi je poprvé potkat klienta, vůbec ho neznat a mít s ním placený sex. Přišlo mi to jako hodně vzrušující zakázaný dobrodružství.

Začala jsem si pohrávat s myšlenkou, že ta práce nemusí být zas TAK hrozná. Jasně, stát někde u silnice a mít pasáka je asi šílený, ale co je špatnýho na tom mít dva tři klienty měsíčně, chodit do drahých hotelů, vydělávat hodně peněz a mít plno volného času? Racionálně to dává smysl. Proč se trápit někde 11 hodin, když tu stejnou částku si můžu vydělat za hodinu? Navíc... jsem mladá, jsem single, chci v životě něco pořádnýho zažít, mám ráda sex a myslím, že jsem docela hezká. Mohla bych tu práci dělat TEORETICKY taky?

O pár dní později už jsem do Googlu nezadala společnice zkušenosti, ale společnice Praha práce. Vyběhlo na mě strašně moc stránek různých erotických podniků, privátních bytů a agentur. Byl to pro mě úplně nový svět, a tak jsem se střídavě připravovala na zkoušky a střídavě si hledala informace o tom, jak TEORETICKY začít pracovat jako prostitutka. Na jednu stranu mě to strašně přitahovalo a zajímalo, na tu druhou jsem se strašně bála a sama sebe přesvědčovala, že bych to asi neměla dělat, protože „to přece slušně vychovaný holky nedělají“. Všechno se tehdy ve mně bilo a já neměla nikoho, komu bych to mohla svěřit. Nemohla jsem to říct nejlepší kamarádce ani kamarádovi, ani spolužákům – mysleli by si, že jsem se zbláznila. Byla jsem na to sama, a tak jsem si pořád dokola dělala seznam pro a proti, přemítala nad argumenty, proč bych to vlastně TEORETICKY mohla zkusit, a proč ne.

Spolužačku jsme ani neměly šanci najít, protože českých inzertních stránek se společnicemi jsou stovky. Agentury mají své stránky, některé nezávislé společnice mají přímo svoje webovky, pak existuje velké množství stránek, na které vkládají svoje inzeráty jak agentury, tak menší kluby i nezávislé společnice. Za to, že budou stránky zobrazovat jejich inzeráty, musí většinou platit měsíční poplatek, pro potenciální zákazníky je vstup na stránky zadarmo. Tyhle weby poskytují jenom platformu, kde se kontaktuje majitelka inzerátu a její zákazník, ale samy se na domlouvání schůzky aktivně nepodílí.

Nikdy předtím jsem takhle moc nad ničím neváhala. Bylo to sedm ku sedmi a já se moc nepohnula... Musela jsem přestat přemýšlet TEORETICKY a rozhodnout se, protože na moje otázky ze seznamu „proti“ mi zodpoví jenom přímá zkušenost. Rozhodla jsem se napsat jedné agentuře a prostě to zkusit – za dvě hodiny „práce“ nabízeli 1000 euro, slibovali zajištění bezpečnosti, a stálou klientelu seriózních a ověřených zákazníků. 

První krůček do sex byznysu 

Sedla jsem si k počítači, otevřela e-mail a přemýšlela, jak se píše e-mail s žádostí o práci prostitutky. Mám jim poslat životopis? Mám napsat motivační dopis? Kolik cizích jazyků bych měla umět? Jaké fotky jim mám poslat? Mám jim tykat nebo vykat? Budu muset jít na pohovor a budou si mě tam „zkoušet“? Nakonec jsem napsala tohle: 

Dobrý den, 

jmenuji se Celeste, je mi 21 let a mám zájem o pozici společnice ve Vaší agentuře. Umím dva světové jazyky a v současné době studuji první ročník práv v Praze. Rozhodla jsem se stát společnicí, protože ráda trávím čas ve společnosti mužů, ráda cestuji, poznávám nové věci a mám ráda sex. V příloze zasílám své fotky a těším se na odpověď, 

Celeste

Do přílohy jsem nahrála své fotky a zbývalo už jenom e-mail poslat. Najela jsem kurzorem na tlačítko odeslat a už stačilo jenom kliknout. Strašně mi bušilo srdce – na stupnici adrenalinu od jedné do desíti jsem byla zhruba na stovce. Neustále jsem si těch pár vět e-mailu četla, znovu a znovu. Co když mi napíšou, že ne? Co když mi napíšou, že ano? Zároveň jsem se bála a zároveň jsem si už představovala, jaké by to asi do-
opravdy bylo pracovat jako společnice.

Odeslat.

Tělem mi projela další záplava adrenalinu. Rychle jsem zavřela počítač. Znáte to, jak pošlete nějakou důležitou zprávu a musíte jít okamžitě něco dělat, jenom abyste nebyli u toho, kdyby vám náhodou přišla obratem odpověď? To jsem přesně v ten moment prožívala. Okamžitě jsem šla utírat prach, i když utírání prachu nesnáším. 

Zbytek dne jsem byla jako na trní a pokaždé, když mi cinkla notifikace na telefonu, rozbušilo se mi srdce. Ale odpověď z agentury pořád nepřicházela. Ještě před spaním jsem si v posteli kontrolovala e-mail a nic. V ten moment jsem si říkala, že to byl debilní nápad. Určitě už moje fotky viděli a nelíbím se jim. Nebo jsem zpackala to oslovení a měla jsem tykat? Neměla jsem jim poslat nějaké víc sexy fotky? Nebo jsem jim možná měla popsat svoje sexuální zkušenosti? Anebo je to celý scam a moje fotky použijou na něco jiného?

V ten moment mi od nich přišel e-mail. S tlukoucím srdcem jsem ho otevřela.

Dobrý večer, Celeste,

děkujeme za zájem a Vaše přiložené fotografie. Rádi bychom Vás pozvali na informační nezávaznou schůzku s naší koordinátorkou. Hodilo by se Vám to například tuto středu nebo čtvrtek v Palladiu v Neo Café?

Schůzka s majitelkou agentury

V den schůzky jsem nemyslela na nic jiného. Sice bylo pořád zkouškové a já se měla učit, ale nešlo to. Neustále jsem přemýšlela o tom, jaké to bude, na co bych se měla zeptat, jestli to přece jenom není nějaký scam nebo jestli tam nepotkám někoho, koho znám.

Měly jsme sraz v jednu v Neo Café a mně došlo, že vlastně nevím, ke komu se mám hlásit nebo koho mám hledat. Nemohla jsem chodit a ptát se lidí, co tam sedí: „Dobrý den, vy jste ta majitelka escortní agentury, pro kterou chci začít pracovat?“

Přišla jsem o trochu dřív a sedla si ke stolečku, kde mě nikdo nemohl přehlédnout. Měli moje fotky, takže věděli, jak vypadám. Přesně v jednu ke mně přišla doopravdy elegantní paní, mohlo jí být tak okolo čtyřiceti. Vůbec nevypadala tak, jak jsem si představovala majitelku escortní agentury – byla menší, hubená, na sobě měla černý kabát a Gucci šálu, elegantní kabelku a velké brýle s obroučky. Vypadala jako z nějakého časopisu o módě. Mluvila strašně klidným a příjemným hlasem, ale hned jak se mi představila, zapomněla jsem její jméno.

Objednaly jsme si a paní šla hned k věci. Četli můj e-mail a jsem pro ně ideální kandidátka – hezká, mladá, umím jazyky a studuju. To mají prý jejich zákazníci rádi. Nechtějí mít v agentuře holky, které nemají v životě nějaký cíl nebo které tohle dělají na full-time. Jejich zákazníci chtějí mít pocit, že to holka má jako koníček a vlastně není „profesionálka.“

Jak by tedy probíhala naše spolupráce? Všechna „setkání“ jsou na dvě hodiny a déle. Kratší schůzky tato agentura nenabízí – probíhají jenom ve čtyř-pěti hvězdičkových hotelech, nikdy jejich společnice nejezdí k nikomu domů. Dvouhodinová schůzka ale neznamená, že jsou ty dvě hodiny vyplněné jenom sexem. Většinou je na začátku schůzky společný oběd/večeře/kafe/sklenička a konverzace, sprcha a až potom se přesouváme na postel.

Po prvním kole sexu hned nemám odcházet, musí proběhnout nějaký small talk, případně mu mám dát masáž a schůzku nějak uzavřít. Klienti nechtějí mít pocit, že je to pro nás jenom transakce. V případě delších schůzek přes noc bude chtít zákazník víc kol sexu (až tři), což je normální. Při schůzkách nemám být na telefonu a nemám se dívat moc na hodinky. Je zakázané si s klienty vyměňovat telefonní čísla, kdyby to agentura zjistila, ukončila by se mnou spolupráci. Pokud mi na schůzce bude klient nabízet drogy, je jenom na mně, jestli si je vezmu, ale pokud ano, musím být schopná schůzku dokončit.

Za dvě hodiny dostanu 1000 euro a 500 euro odevzdám agentuře. Hned od startu se mnou musí nafotit profesionální fotky, které potom dají na internet. Ty mi strhnou z prvního honoráře. Na fotkách musím být jak v elegantních šatech, tak v sexy luxusním spodním prádle. Musí být vidět celá postava, vlasy, ruce, ale v zájmu zachování soukromí mi lehce rozmažou obličej.

Důležité je být na telefonu – v průběhu dne posílají nabídky na setkání. Některá jsou dohodnutá na týdny dopředu, ale některá přichází ze dne na den. Když mi přijde smska a já budu mít zrovna čas, odepíšu jim, že mám o schůzku zájem. Pak budu čekat, zda si klient vybere zrovna mě. Pokud ano, pošlou mi detaily schůzky: co na sebe, jaké jsou jeho požadavky, kde schůzka bude a za kolik. Když se schůzkou souhlasím a je potvrzená, nemůžu si to před klientem rozmyslet. I kdyby mi neseděl, schůzka už musí proběhnout.

„Rozumím... Akorát já mám přes den často školu, takže nejsem tak flexibilní s časem, v podstatě od pondělí do čtvrtka nemám tolik času.“

„To nevadí. Je celkem na tobě, jak často budeš chtít pracovat, ale rádi bychom, abys uskutečnila alespoň pět schůzek v měsíci.“

„Dobře, to bych asi měla zvládnout. A co bezpečnost? Nemůže se mi nic stát?“

„Rozhodně nemůže, klienti jsou prověření a máme jejich osobní údaje. Navíc budeš v hotelu, tam si nikdo nic nedovolí. Taky se nám budeš před a po schůzce hlásit, že je vše OK.“

No, tohle mě trochu uklidnilo. Ale přece jenom budu pořád sama v pokoji s cizím chlapem, a kdyby mi sebral telefon, tak mi nikdo nepomůže. Chtěla jsem se jí na to ještě doptat, ale paní najednou vytáhla z kabelky list papíru a položila ho přede mě.

„Tohle je takový vstupní dotazník, kde budou informace o tobě a o tvých službách. Tady máš propisku a vyplň mi ho prosím. Kdybys něčemu nerozuměla, tak se klidně ptej.“

Na papíru bylo tohle:

Prošla jsem si seznam, který mi podala, a tak polovině jsem vůbec nerozuměla a nedokázala jsem ani zhruba říct, co by to tak mohlo být. I když mi bylo trapně, musela jsem se jí zeptat. A najednou mi ta elegantní paní přede mnou začala vysvětlovat, co přesně myslí hlubokým kouřením a jak se správně lížou koule... Jen tak uprostřed kavárny v Palladiu. Takže, pro ty z vás, kdo tyhle zkratky taky neznají, takhle mně to ta paní vysvětlila:

69: Zákazník mě líže, já ho kouřím

A-Level: Anální sex

Ball licking: Lízání koulí

BDSM: Zákazník bude chtít spoutat, zmlátit, ponižovat

CIM: Cum-in-mouth, zákazník se holce udělá do pusy

COB: Cum-on-body, zákazník se vystříká někam na tělo, většinou to jsou prsa, bříško, zadek

CIF: Cum-in-face, zákazník se vystříká na obličej

DATY: Zákazník líže holku

DFK: Deep french kissing, líbání se s jazyky

Dirty Talk: Lehce sprostá mluva při sexu, zhruba na úrovni porna

DP: Double penetration, sex, při kterém holku píchají dva chlapi naráz

DT: Deep throat, je potřeba si zarazit zákazníkův penis tak hluboko do krku, až se mi z toho bude chtít zvracet (pozvracet se ale prý nesmím)

Duo with girl: Práce ve dvojici s některou další holkou z jejich agentury

Face sitting: Sednu si na zákazníkův obličej a nechám se vylízat

Fetish friendly: Může být cokoliv mimo standardní sex – fetish na nohy, různé oblečení, objekty

Fingering: Prstění

GFE: Girlfriend experience, očekává se ode mě, že se o něj budu zajímat, budu se snažit navodit atmosféru milenky, nebude to jenom o sexu

Massage: Dám mu masáž, případně on ji dá mně

Masturbation: Udělám si to před ním a on se bude dívat

Party: Někteří klienti chtějí, aby s nimi společnice brala drogy, pokud to zakroužkuju, znamená to, že jsem ochotná s nimi brát drogy

Pegging: Opíchám zákazníka strap-onem

Prostate massage: Masáž prostaty přes anál, tohle je prý strašně oblíbené

PSE: Porn-star experience. Divoký sex podobný tomu z porna. Střídání hodně poloh a dělání všeho, co jde

Rimming: Lízání análu

Role Play: Hraní rolí, může být cokoliv. Školačka, učitelka, policajtka, zdravotní sestřička

Sex toys: Používání erotických hraček

Spanking: Výprask – buďto zákazník mně nebo já jemu

Spanish: Zákazník píchá holku mezi prsa

Swallow: Polykání semene

Squirt: Ženská ejakulace

Watersports: Čůrání na zákazníka

Zůstala jsem na ni koukat. Myslím, že jsem na ni koukala tak deset sekund s dost překvapeným výrazem. Myslela jsem si, že půjde prostě o normální sex... A až teď jsem zjistila, co všechno je „v nabídce.“

Jediné, co mě napadlo říct, bylo: „No a kolik jich musím minimálně zaškrtnout?“

„To je celkem na tobě, čím víc, tím líp. A kdyby ti něco na tom seznamu chybělo, tak to tam připíšeme.“

Jak by mně na tom seznamu jako mohlo něco chybět???!!!

Vzala jsem si tužku do ruky a začala jsem s vyplňováním první části dotazníku s pracovním jménem a jazyky. Pak jsem se ale zarazila u blowjob without, kde bylo předvyplněné ANO.

„Můžu u toho blowjobu zaškrtnout, že ho chci jenom s kondomem?“

„To bohužel nejde, standartní sex, blowjob bez a líbání je v základním balíčku.“

Tohle byl pro mě docela deal breaker. Představa, že musím kouřit bez kondomu cizí chlapy a ještě se s nimi pokaždé líbat, se mi vůbec nelíbila. Takže jsem se rozhodla smlouvat.

„No a nemohla bych ten blowjob without a líbání nahradit něčím jiným?“

„Ne, to bohužel nejde, všichni naši klienti to vyžadují takto a všechny naše holky to takto dělají. Je to v tomhle byznyse standard.“

No, tak to bylo rychlý smlouvání. Chvíli jsem koukala na ten papír, otáčela v ruce propisku a přemýšlela, jak z toho ven. Přece to celý neskončí tím, že takhle narazím hnedka na startu. Anebo je to doopravdy standard v tom-
hle byznyse a já se tomu budu muset podřídit?

„Já se fakt moc omlouvám, asi je to blbý, ale potřebovala bych si to ještě rozmyslet. Mohla bych se vám za pár dní ozvat?“ řekla jsem a v hlavě jsem spíš doufala, že najdu jinou agenturu nebo místo, kde tyhle dvě věci dělat nebudu muset.

„Samozřejmě, až se rozmyslíš, tak dej vědět. Kdyby si se rozhodla, že pro nás chceš pracovat, pošli ten vyplněný formulář. Zbytek věcí bychom vyřešily po e-mailu a mohla bys do pár dní začít. Nové dívky mají u nás vždycky úspěch, takže se nebojím, že by o tebe nebyl zájem,“ řekla paní, rozloučila se se mnou a odešla.

Co dál?

Schůzka s agenturou mi pomohla urovnat si myšlenky. Místo toho, aby mě to celé vyděsilo a já si řekla, že to nechci dělat, způsobila přesný opak. Tuhle práci dělat chci. Musím jenom najít vhodnou agenturu, kde nebudu muset defaultně dělat blowjob without a líbání.

Zkouškové se pomalu blížilo ke konci a já intenzivně hledala, kde bych mohla začít pracovat. Během pár dnů jsem oslovila nejenom další agentury, ale získala přehled i o privátech* a klubech, co jsou v Praze. A jak asi tušíte, do hry přišlo opět moje oblíbené dělání seznamů:

Byt, ve kterém pracuje několik holek společně. Mají své vlastní stránky, na kterých mají fotky a možnost objednat se k nim na schůzku. Většinou je tam nějaký manažer, který zvedá telefony a dělá harmonogram schůzek pro jednotlivé holky. Holka chodí na směny podle rozvrhu, mezi klienty má volno a čeká. S privátem se musí o svůj výdělek dělit, pouze peníze z extra služeb, které nejsou v základním balíčku, jí zůstávají.

Z mého seznamu mi nejlépe vycházely kluby, i když jsem původně tímhle směrem vůbec nesměřovala. V Praze jsou tři největší: Sauna, Darling a ShowPark. Sauna klub funguje jako obří wellness pro chlapy, kde můžou mít zároveň i sex s holkama, které tam pracují. Chlapi tráví čas saunováním, ve vířivce nebo relaxem a okolo nich jsou nahé holky, které jim nabízejí svoje služby. Darling je kabaret, ve kterém jsou jak vystoupení profesionálních striptérek, tak třeba magic show nebo autoerotické show. A do toho tam jsou holky, které si zákazník může vzít na pokoj – aktivně chodí po prostoru a oslovují zákazníky. Poslední je ShowPark, kde je padesát šest pokojů, každá holka dostane přidělený svůj vlastní pokoj. Okolo chodí zákazníci, a pokud si nějakou holku vybere, jde k ní na pokoj.

Saunu jsem vyškrtla hned, protože jsem se styděla chodit po klubu nahá mezi ostatními holkami a zákazníky. Poslala jsem e-mail do Darlingu i ShowParku, jako první se mi ozval ShowPark. Nechtěla jsem dlouho čekat, takže jsem obratem odpověděla, že bych to ráda zkusila u nich.

První den vpráci

Ten den jsem na nic jiného nemyslela. Ve škole začal semestr, já sice seděla na přednášce, ale vůbec nevnímala. Přemýšlela jsem nad tím, že za pár hodin budu možná konečně pracovat jako společnice. Byla jsem strašně nervózní azároveň se těšila. S manažerem zklubu jsem byla dohodnutá, že přijdu v19:30.

Na kolej jsem dorazila hned po přednášce – v e-mailu psali, že pokud budu chtít po informačním pohovoru zůstat, mám si ssebou vzít vše, co budu pro práci potřebovat. Jenže já vůbec nevěděla, co budu potřebovat. Sbalila jsem si teda jedny sexy šaty, boty na podpatku amoje šťastné sexy prádlo. Ataky jsem si s sebou vzala obrovskou půllitrovou ústní vodu.

Jela jsem tramvají směr holešovická tržnice abyla jsem nervózní jako nikdy. Seděla jsem vtramvaji, dívala se na lidi, co nejspíš jedou zpráce domů za rodinou, večer si společně dají jídlo, pak kouknou na film apůjdou brzo spát... Ajá si jedu tou stejnou tramvají zkusit sex za peníze. Vystoupila jsem, došla jsem před ShowPark anajednou jsem se chtěla otočit ajet zpátky na kolej. Kdybych kouřila, tohle by byl přesně okamžik, kdy bych si dala cigaretu. Ale protože nekouřím, tak jsem tam jen tak stála uzídky akoukala na tu budovu. Svítila červeně, zkomína se kouřilo, parkoviště bylo plné aut aobčas okolo mě prošel nějaký zákazník, který šel dovnitř.

„Fakt to chci udělat? Jestli si to mám někdy rozmyslet, tak teď. Ještě se můžu sebrat ajet na kolej ana tohle celý zapomenout,“ blesklo mi hlavou. Strašně mi bušilo srdce avšechno najednou bylo strašně reálné ablízko. Práce pro agenturu mi nepřišla tak „závazná,“ jako stát před obrovským červeným klubem achtít vněm začít pracovat. Najednou mi to přišlo hrozně oficiální. Stála jsem tam asi dvacet minut azačala mi být zima. Možná, že kdyby bylo léto ajá na tom parkovišti mohla stát vteple apřemýšlet ještě odeset minut déle, rozhodla bych se jinak. To už se ale nikdy nedozvíme.

Sebrala jsem veškerou odvahu audělala krok směrem kShowparku. Vyšla jsem po schodech až nahoru krecepci.

„Dobrý den, já jdu na pohovor smanažerem, měla jsem přijít v19:30, ale trochu jsem se zpozdila.“

„Super, tak my ho zavoláme, zatím tu prosím počkejte.“

Čekala jsem asi dvě minuty, ale vmé hlavě to byla věčnost. Vůbec jsem nevěděla, co dělat, stála jsem tam ačekala. Vcelém klubu zrovna hrála fakt hezká písnička, kterou jsem neznala. Takže abych nevypadala tak trapně, že tam jenom tak stojím akoukám, vytáhla jsem telefon azapnula Shazam. Písnička se jmenovala The Man od rapera Aloe Blacc. Po dočtení téhle kapitoly si ji pustťe. Dodnes je to takový můj tajný šlapkosong.

„Už jste někdy vbyznyse pracovala?“

„Dobře, tak já vytisknu papíry, které budete muset podepsat. Budete ktomu potřebovat občanku.“