Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy:
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována a šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

LitRPG v nakladatelství

Vasilij Mahaněnko

Cesta šamana

Úkol přežít

Kartosský gambit

Tajemství Temného hvozdu

Hrad fantomů

Karmadontova šachovnice

Šamanova pomsta

Válka klanů

Galaktogon

Hra začíná

Hledání Uldanů

Šek na miliardu

Pavel Korněv

Pouť mrtvého

Mrtvý lotr

Království mrtvých

Družina mrtvého

Strážce mrtvých

Nepřítel živých

Michael Atamanov

Obránce perimetru

Sektor osm

Za smrtí

Nová smlouva

Hra bez pravidel

Temný bylinkář

Herní tester

Stále ve střehu

Past na panovníka

Hledání těla

Ohýbači reality

Odpočet

Vnější hrozba

Zásadní změna

Pavučina světů *

Alexej Osadčuk

Mirror World

Projekt Každodenní Rutina

Citadela

Pouť vyděděnce

Soumračný obelisk *

* Připravujeme

Originally published in English under the title Game Changer by Magic Dome Books, 2018

Copyright © Michael Atamanov 2018

Cover Art © Vladimir Manyukhin 2018

English Translation © Andrew Schmitt 2018

Czech Translation © Martin Kapalka

ISBN epub 978-80-7594-502-0

ISBN mobi 978-80-7594-503-7

www.fantomprint.cz

www.facebook.com/fantomprint

www.instagram.com/fantom.print

#fantomprint

@fantom.print

ÚVOD

PLÁNY NEPŘÁTEL

Pa-lin-thu, hlavní město Prvního direktoriátu

Palác spoluvládce Thumor-Anhu La-Fina

Komnata Malé rady

„I tento plán, ctěný spoluvládce Thumor-Anhu La-Fine, je podle našich stratégů neuspokojivý. Vojáci by dostatečně rychle neprošli přes nepřátelskou obranu a nedokázali by v přiměřeném časovém rámci splnit žádný z cílů. Tím bychom ztratili moment překvapení. Nepřátelům by přišly na pomoc posily a tím by to pro nás skončilo.“

Mladý věštec Mac-Peu Un-Roi odehnal pomocný dron, který mu během řeči přidržoval poznámky. Pak se vládci uctivě uklonil a vrátil se mezi desítky dalších rádců, aby mu dal čas prohlédnout si mapu a nad vším se zamyslet. Mocný kouzelník Thumor-Anhu La-Fin, jeden ze tří spoluvládců lidstva, se dnes cítil poněkud otráveně a s každým dalším hlášením se čím dál víc kabonil. Ale teď nebylo co kritizovat. Přestože je Un-Roi ještě mladý, platí za jednoho z nejtalentovanějších věštců moderní doby. Je natolik známý svými hlubokými a mnohovrstevnatými analýzami cest osudu, že se jeho předpovědi automaticky pokládají za pravdivé.

Spoluvládce se nad taktickou mapou dlouho nezamýšlel a mávnutím třesoucí se ruky naznačenou strategii smazal. S očividnou námahou se opřel o svou kouzelnickou hůl, vstal z křesla a na ztuhlých nohou přešel k obrazovce visící na zdi. Celé tři minuty těkal pohledem z mapy na nervózní rádce, kteří se strachem skoro hroutili, a zpět. Když nakonec promluvil, ani se nesnažil skrývat rozčarování.

„Máme trojnásobnou přesilu, rychlou podporu ze vzduchu a celý prapor téměř nezničitelných pozemních vozidel. A vy nedokážete dovést Temnou frakci k vítězství? Opravdu si myslíte, že něco takového klidně přijmu? Víte, možná je načase si zahrát škatulata, moudří rádcové! Buď mi lžete, nebo zadané úkoly nezvládáte!“

Mocný kouzelník se zle zamračil a přejel všechny rádce pohledem, aby si přečetl jejich emoce: hrůza, rozhořčení z nespravedlivé kritiky (to byl Mac-Peu Un-Roi), vyčerpání, rozčilení, dokonce i nenávist. Strach z nadřízeného je běžný, na tom není nic nenormálního. Je přijatelné i to, když podřízení svého vládce nenávidí a považují ho za despotu. Ale jen do chvíle, než ten pocit začne být příliš silný a omezuje jejich práci. Ze všeho nejdůležitější však bylo, že Thumor-Anhu neobjevil žádný náznak zrady či sabotáže. Rádci se ho nesnaží podvést. Oni skutečně jenom nevidí žádnou cestu, která by vedla k rychlé porážce frakce Č3.

Když se trochu uklidnil, vrátil se do křesla a požádal rádce, aby znovu posoudili scénáře, které zkritizoval nejméně. K obrazovce přistoupil První rádce opírající se o zohýbanou sukovitou hůl. Kdysi impozantní bojovný kouzelník Avir-Syn La-Pirez už byl dávno za zenitem, ale pořád zůstával pravou rukou spoluvládce ve hře i v reálu.

Mocný kouzelník svému Prvnímu rádci plně důvěřoval a považoval ho za blízkého přítele a skoro i za člena rodiny. Jediná dcera Thumor-Anhua, nadpozemsky krásná princezna Anessa-Rati, se vdala za Avir-Synova vnuka, ale oba zemřeli při hrůzném útoku zorganizovaném nepřátelskými kouzelníky. Jejich dcera, princezna Minn-O La-Fin, však přežila. Rodina La-Pirez sice nepatří mezi ty bohaté nebo vlivné, ale rozhodně může být hrdá na svoji dlouhou historii. Kdyby Thumor-Anhu nenadále zemřel, byla by rodina pro princeznu Minn-O jediným ochráncem a zdrojem podpory. Na to spoluvládce nikdy nepřestával myslet, a proto se snažil s Prvním rádcem a jeho rodinou udržovat dobré vztahy.

Vetchý kouzelník Avir-Syn zatím stihl vypít dva posilující elixíry a vůbec se nestyděl udělat to veřejně, před očima všech. Pak odložil těžkou hůl. Stařík si nezvykl na moderní létací drony, a proto stejně jako za časů svého mládí zvedl ovladač a laserové ukazovátko.

„Z plánů zpracovaných mými kolegy jsou jen dva vhodné k hlubšímu zamyšlení. Zaprvé další rychlý útok přes Východní bažinu. Ten první útok před deseti dny sice nebyl dostatečně účinný, ale aspoň se můžeme poučit ze svých chyb a místo rozložení sil po celé frontě se zaměřit jen na zničení jejich pevnosti. Tři a půl tisíce našich vojáků na to jistě postačí. Překonáme nepřátelskou obranu, zlikvidujeme pevnost a pak už snadno zabereme celé území a všechny jeho ropné zdroje.“

„Dál to ani nerozváděj,“ přerušil svého přítele a rádce starý kouzelník. „To nedovolím! Jak už jsem řekl, nikdy nepošlu všechny naše vojáky na jedno místo. Něco takového překračuje všechny hranice přijatelného rizika! Nepřátelům bychom dali příležitost k jednoduchému protiútoku. Nebo mám snad uvěřit tomu, že vojensky zdatná frakce Č3 bude jen tak stát a přihlížet tomu, jak ničíme jejich uzel? Je pravděpodobnější, že okamžitě využijí našich dočasně nechráněných hranic a zaútočí.“

„Přesně tak!“ ozval se přizvaný vojenský expert a podpořil názor vládce. „Jakmile začneme stavět pontonové mosty, nepřátelé na nás vypustí pekelný oheň. Naše těžké stroje se tam buď zaboří do bláta, nebo je protivníci zničí. A zatímco se tisíce našich hráčů budou brodit po pás bahnem a snažit se neucpat si tím zbraně, nepřátelé vpadnou do některého z našich uzlů a zničí nám důležitou infrastrukturu. A o tu nesmíme přijít! Posledně dokázali jedinou výpravou nadělat právě tolik škody, kolik jsme my způsobili útokem celé armády. Navíc tentokrát protivník disponuje stovkami kentaurů a mnoha dalšími žoldáky, kteří jen čekají na pokyn vrhnout se do útoku. Jistě, Východní bažinu třeba obsadíme, ale za to vítězství zaplatíme ztrátou našich nejrozvinutějších a nejproduktivnějších uzlů. A od té chvíle bude naše pozice skutečně zoufalá!“

„Pokud nechceme riskovat takovou katastrofu, můžeme pro jakýkoli útok vyhradit maximálně dva tisíce tři sta mužů,“ promluvil Thumor-Anhu La-Fin. Určil tím jasnou hranici a rádci se znovu zamysleli.

Přemýšleli dlouho. Všichni se ponořili do výpočtů a studování cest osudu, dokud nakonec ticho neprolomil nejmladší rádce, věštec Mac-Peu Un-Roi.

„S takovou útočnou silou se šance na obsazení Východní bažiny snížila na pouhých osmnáct procent. Nepřítel tam na nás bude čekat, protože tudy vede náš nejpravděpodobnější vektor útoku. To je určitě důvod, proč nejenže obnovili předchozí opevnění, ale vystavěli i další, přidali palebné pozice a minová pole. Vidím více než osmdesátiprocentní pravděpodobnost, že první vlna našeho útoku bude rozprášena do posledního muže, ale… v cestách osudu se objevuje ještě něco, co nedokážu přečíst. Hádám, že nepřátelé připraví nějakou past. Ale ať je to cokoli, naše frakce neudrží Východní bažinu déle než tři dny. Nedokážeme zajistit zásobování tamní posádky, ten uzel je příliš blízko jejich hlavní základně… Ne, obávám se, že tam nic nezmůžeme.“

Po takhle jednoznačném závěru bylo nad slunce jasné, že o neproveditelných plánech nemá smysl dál diskutovat. Proto Thumor-Anhu nařídil, aby na obrazovce předvedli druhou alternativu. První rádce několikrát kliknul a pozice barevných značek a šipek na mapě se zásadně změnily.

„Zadruhé tady máme koncentrovaný útok na nedokončenou nepřátelskou základnu na pobřeží. Odtud bychom pokračovali rychle dál a nepřátele zatlačili až k jejich hlavní základně. Než se proberou a zastaví náš postup, dostaneme se pořádně hluboko do jejich území. I tento plán má však své nevýhody. Nad všechny ostatní ční ta, že po našich posledních neúspěšných pokusech využít v boji NPC postavy posílili posádku a jsou bdělí. Tam taky nemůžeme počítat s momentem překvapení, a proto budou naše ztráty hlavně v počátku bitvy dost vysoké. Kromě toho to tam hlídá obávaná Druhá legie…“

„Gerd Tamara,“ doplnil Thumor-Anhu mrzutě nenáviděné jméno.

„Právě ta. Bude tam tahle paladinka a určitě i ti jejich noví kněží. Ti tři budou chránit mozky svých vojáků, takže útoky kouzly nám nepomůžou. Vše tedy rozhodne hrubá síla a početní převaha, naštěstí máme…“

Mluvčí se zarazil, když se náhle rozletěly dveře, a hluboce se uklonil, protože do komnaty vběhla princezna Minn-O La-Fin. Spoluvládcova vnučka neměla ráda oficiální oblečení, které všem zářivě a halasně dávalo najevo, že je členkou vládnoucí rodiny kouzelníků. Musela ho nosit při oficiálních příležitostech, ale při první příležitosti se vždy převlékla do něčeho méně křiklavého. Její osobní styl upřednostňoval pohodlí a půvab. Dnes však měla na sobě šaty správného střihu se všemi královskými odznaky náležícími princezně jejího postavení.

Ta změna zarazila všechny včetně Thumor-Anhua. Spokojeně sledoval, jak se všichni členové jednání jeho milované vnučce skoro až podlézavě uklonili, přestože neměla kouzelnické schopnosti, a proto nemohla zastávat ve společnosti vyšší postavení. Takhle uctivě se k ní dříve nechovali. No, aby řekl pravdu, vždycky s Minn-O jednali slušně, ale teď poprvé svým chováním dali jasně najevo, že si jí váží. Takže to muselo uniknout ven. Jistě věděli, že krásná princezna pojala za manžela muže s kouzelnickými schopnostmi, a očekávali, že Minn-O brzy porodí slavné vládnoucí rodině La-Fin kouzelníka. Anebo – při této úvaze si kouzelník smutně povzdychl, protože si vzpomněl, že už má za sebou sto osmdesát let života – bude dokonce regentkou, kdyby její dítě mělo usednout na trůn dříve, než dosáhne potřebného věku.

„Vaše návrhy pro nadcházející bitvu jsem vzal v úvahu, ctihodní kouzelníci, ale teď potřebuji čas, abych je všechny promyslel a dospěl ke konečnému rozhodnutí. A znám tu správnou osobu, která mi v tom pomůže. Doručte mé pozvání generálu Ui-Takovi, vládci Druhého direktoriátu! Chci zjistit, jestli je tak skvělý velitel a stratég, jak se o něm povídá.“

„Hmm…“ Poslední Thumor-Anhuův rozkaz jeho rádce zaskočil. Začali si mezi sebou vyměňovat pohledy, ve kterých se jasně odrážel jejich neskrývaný zmatek. „Ale generál Ui-Taka je samozvaný vládce, jehož pozici Vládnoucí rada nepotvrdila. Chtěl by spoluvládce Thumor-Anhu, abychom sem rebelujícího generála přitáhli silou?“

Minn-O se neudržela a uchechtla se, když si představila, jak se pokoušejí zajmout velitele obklopeného stovkami neochvějně loajálních vojáků. Spoluvládce Thumor-Anhu se ke své vnučce otočil, svraštil obočí a ona okamžitě nasadila vážný výraz.

„Ne, nesmíme se chovat neurvale. Generál je u ozbrojených složek populární a my chceme udržet naše vojáky v klidu. Do svého paláce ho pozvu jako váženého vojenského experta. Jsem si celkem jistý, že coby první vládce za osm set let, který nemá kouzelnické schopnosti, mé pozvání velice rád přijme. Ze všeho nejvíc touží po uznání od ostatních vládců, a proto můžeme předpokládat, že se bude náležitě chovat a udělá cokoli, oč ho požádám. Ale teď mne, ctění kouzelníci, prosím omluvte, musím si promluvit s princeznou Minn-O.“

Za chvíli v komnatě zůstal jen starý kouzelník a jeho vnučka. Thumor-Anhu dokonce vstal z křesla a přešel ke dveřím, aby je ještě těsněji dovřel a ujistil se, že nikdo neposlouchá.

„Věřím, že mi neseš novinky, Minn-O. Hned mi vše pověz! Navštívil nepřítel gerd Gnat tvou celu, jak jsem předpokládal? Přislíbil něco konkrétního ohledně tvého propuštění?“

„Celu?“ hrála princezna překvapení. „Poslední hodinu a půl jsem na palubě geckhské lodě, která míří do hlubokého vesmíru!“

Na vrásčité tváři moudrého kouzelníka se mísil překvapený výraz se zmateným, mocný spoluvládce vypadal tak nezvykle a přihlouple, že se princezna rozesmála. Byl zvyklý nahlížet do budoucnosti, a tak ho každá nečekaná novinka dost zarazila. Ale rychle se vzpamatoval a v celé situaci se zorientoval.

„Takže geckhští přátelé tvého manžela pro něj přiletěli a on si tě teď veze s sebou do vesmíru.“

„Ano, přesně to se stalo. Několikrát jste zmínil, dědečku, že je Gnat výjimečný a geckhové berou do vesmíru jen jeho, ale to je pravda jen zčásti. Geckhové skutečně Gnata obdivují a snaží se mu všemožně vyhovět. Kdybyste jen viděl, s jakou radostí ho vítali geckhští členové jeho posádky! Cenili zuby a vrčeli tak hlasitě, že kdybych nestudovala jejich neverbální výrazy, byla bych si jistá, že chtějí mého manžela sežrat. Ale gerd Gnat neletí na geckhské lodi sám! Napočítala jsem přinejmenším čtyři další nepřátele. Kromě Gnata je na palubě ten pilot, vesmírný voják a gladiátor, o němž jste mi říkal, že je jeho kamarád. A to ani nemluvím o dvou malých miyelonianech, které si Gnat z nějakého důvodu drží u sebe. Dohromady tvoří samostatnou údernou jednotku. Jen se divím, že si s sebou nevzal také svou milenku.“

„No, léčitelka Anička, ta by nikdy neodešla…“ Starý kouzelník se uprostřed věty odmlčel, protože se zamyslel nad jistými drobnostmi, a hned změnil téma. Ne, toho se pouhý smrtelník neodváží, řekl si v duchu. „A shodou okolností tím získala zajímavou pozici. Konečně jsme objevili člověka, kterého si obezřetný Gnat pustí k tělu. Uvidíme, co z toho vzejde. Ty miyeloniany rozhodně nepodceňuj. Víš, co ta malá překladatelka včera dělala?“

Minn-O jen zavrtěla hlavou. Poslední dva dny strávila ve vězeňské cele a netušila, co se dělo venku.

„Vedla bojový výcvik První i Druhé legie! Nevím, jak to ta kočka dokázala, ale všichni informátoři hlásí, že elitním vojákům výrazně zvýšila úrovně jejich schopností. Dokonce i gerd Tarasov, což je jejich nejsilnější hráč, postoupil o dva levely. To je neuvěřitelné! Já se tu ze všech sil snažím vycvičit naši armádu a aspoň o něco snížit jejich náskok v levelech a schopnostech, ale kvůli té malé překladatelce přišla celá snaha za jediný den vniveč!“

Starý muž jen stěží ovládal emoce, které jím cloumaly. Z té nahromaděné energie se rozzářila špička jeho kouzelnické hole. Princezna pro jistotu o krok ustoupila, aby se vyhnula případné zbloudilé zabijácké kletbě. Milující dědeček by jí nikdy cíleně neublížil, ale byl známý tím, že občas nechtěně vypaloval díry do zdi, v rozčilení zabíjel sluhy a ničil roboty.

Minn-O začala vyprávět o svém letu vesmírem, aby rozptýlila jeho tíživé myšlenky. Nesdílela kajutu s Gnatem, jak očekávala, ale s jakýmsi geckhským obchodníkem, jehož hustou černou srst zdobily nepřirozené bílé fleky.

„Do rakety jsem nastoupila rovnou z cely, a proto jsem na sobě měla jen teplákovou soupravu a tenisky. Gnat si toho všiml a těsně před odletem mi přinesl ženský skafandr. Když ho se mnou poměřil, zavrtěl hlavou a řekl mi, že jsem jako žirafa. Prý ten skafandr musí nechat u lodního mechanika upravit. Dal mi i nějaké zbraně. Dostala jsem klasickou laserovou pistoli, což možná byla ta moje původní, a starou loveckou pušku. Představte si, je tak stará, že ještě střílí náboje, a ne laserové paprsky! Ale má hezky vyřezávanou pažbu, nějaké úpravy a jméno, myslím, že Krechet. Jo, a málem jsem zapomněla, Gnat si změnil třídu postavy z prospektora na naslouchače.“

Velký kouzelník, který poslouchal vnuččino švitoření víceméně na půl ucha, se při jejích posledních slovech narovnal a podíval se na ni.

„Ty jsi ale hloupá! To jsi mi měla říct hned a nevyprávět tu o teniskách. Všechno mi o tom pověz, každý detail, všechno, co víš! Co je to za třídu? Jaké bonusy získal? A proč si ji vlastně změnil? Až se tam vrátíš, musíš zjistit, kam a proč ta loď míří a co se od vás čeká. Zkus taky sehnat nějaké informace o těch miyelonianech. Proč jsou s Gnatem? Jsou za své služby placení? A kolik si za ně účtují, mohli bychom si je pronajmout taky?“

Minn-O se zakabonila, nepřítomně si pohrávala s lemem své neforemné sukně, potom se posadila na okraj vysokého stolu a překřížila nohy.

„A proč bych to měla dělat, dědečku? Jsem teď Gnatova wayedda, a to je to nejmenší, jsem za něj také právoplatně vdaná. Teď se nejspíš s geckhy a Gnatovými společníky spřátelím. To vy jste mě strčil do jeho náruče, teď nebuďte překvapený, že se můj postoj k válce mění! Nebudu pro vás špehovat!“

Její slova starého kouzelníka nepříjemně překvapila. Ale spoluvládce Thumor-Anhu La-Fin znal princeznu víc než dobře, a proto rychle našel ta správná slova.

„V jejich světě jsi příživnice závislá na chudém studentovi. Celý život si od tebe bude udržovat odstup. Nikdy tam nebudeš skutečně patřit a nikdy si nezískáš jejich plnou důvěru. Tady jsi hrdá princezna a všemi respektovaná členka vládnoucí rodiny, a když nebudeš dělat hlouposti, můžeš vystoupat na žebříčku výš a stát se v naší společnosti ještě důležitější postavou. Jednoho dne z tebe třeba bude spoluvládkyně celého lidstva! Chápeš ten rozdíl mezi tím, čím jsi u nás, a co jsi u nich? Stejné rozhodnutí činíš i za své budoucí potomky. Buď z nich vyrostou korunní princové a princezny, budoucí vládci lidstva, nebo svůj život stráví jako psanci a vyvrhelové na samotném okraji společnosti!“

Raději by neměl pokračovat dál. Jako zkušený psionik ucítil, že dosáhl svého. Ale šlo o příliš závažný problém na to, aby ho zbytečně podcenil, a proto trochu využil ovládání mysli. Jakmile to udělal, princezna pokrčila nos, seskočila ze stolu a stejně jako v útlém mládí mocného dědečka objala a prosila o útěchu.

„Omlouvám se, Thumor-Anhu, mýlila jsem se! Samozřejmě zůstanu navždy loajální rodině La-Fin a udělám vše proto, abych naší frakci a světu zajistila vítězství! Ale Gnat už pro mě není cizinec ani nepřítel! Pořád myslím jen na něj a s tím nic nenadělám! Nenuťte mě na něj donášet! Jste mocný a moudrý kouzelník, tak vymyslete nějaký způsob, jak přenést Gnata do našeho světa. To by byl nejlepší způsob, jak to všechno vyřešit!“

Starý muž milovanou vnučku objímal a snažil se ji uklidnit, ale současně myslel na něco jiného. Princezna Minn-O se mu začíná vzdalovat. Ten druhý muž si pro sebe zabírá čím dál větší část jejího srdce. Dnes se mu sice povedlo použít na ni ovládání mysli, ale i to bude čím dál složitější. Jednoho dne od něj Minn-O navždy odejde. Ten malý uzlíček radosti zabalený do květinových stuh, který přijal z náruče své smrtelně raněné dcery Anessa-Rati… Ta malá dívka, kterou vychovával a kterou vždy pokládal za malou a hloupoučkou, najednou dospěla.

Zkušenému psionikovi stačila jen malá špetka otevřenosti a důvěry, aby si z princezniny hlavy přečetl všechny potřebné informace. Minn-O skutečně neví, kam loď míří, a z rozhovorů v geckhštině nerozumí vůbec ničemu. Zaslechla jen jednu konverzaci, které porozuměla, a ta se odehrávala ve vedlejší kajutě, kde se hádali čtyři lidé z frakce Č3.

Zjistil, že Gnat a jeho společníci nehoří touhou odletět do vesmíru. Raději by bojovali v zítřejším střetu, který je podle nich nevyhnutelný. Nepřátelé Temnou frakci respektují a částečně se jí i obávají, ale jsou připraveni bojovat do poslední kapky krve, pak se oživit a vrátit se na frontu. Rozhodně nemají v úmyslu ustupovat nebo se vzdát. Nebude to jednoduché…

Jak to ten věštec říkal? Šance na úspěch je jen osmnáctiprocentní, a i tak by vítězství v bitvě znamenalo jen dočasné posunutí hranic, ale válku by nijak zásadně nezměnilo. Je to dost tvrdý oříšek. Nepřátelé navíc útok očekávají, získali nové spojence a jsou na boj připraveni lépe než dříve. Právě teď není nejlepší chvíle zaútočit.

Na druhou stranu odložení útoku by znamenalo projevit nedostatečné sebevědomí, což samozřejmě naruší účinek poraženecké propagandy, kterou se Temná frakce tak moc snaží u nepřátel rozvinout. Co teď? Oni potřebují čas na vycvičení vojsk a Thumor-Anhu si zase musí důkladně promluvit s generálem Ui-Takou, což je nezkušenější stratég kouzelnického světa a stojí při něm i štěstí. Společně se jim snad podaří najít klíč k odemčení nepřátelské obrany. Ale jak toho dosáhnout, aniž by Thumor-Anhu ohrozil vlastní autoritu?

Velký kouzelník princeznu ještě jednou vřele objal a s úsměvem se podíval přímo do jejích uplakaných očí.

„Vrať se do hry, Minn-O, a řekni gerdu Gnatovi, že vašemu spojení žehnám! Kdyby už byl tvůj manžel v našem světě, věnoval bych mu starodávný palác rodiny La-Fin a dvě stě sloužících, kteří by mu byli plně k dispozici. Ale Gnat je ve hře jen krátce, a proto uctím svatbu své vnučky jiným darem. Věnuji jeho ubohé frakci dalších pět dnů příměří.“

1. KAPITOLA

TECHNICKÉ POTÍŽE

Několik posledních hodin mě obtěžovaly zprávy na displeji v helmě psané ve starodávném jazyce reliktů. Nedokázal jsem je přečíst, ale všechny zářily výstražnou červenou barvou. Některé ze symbolů blikaly, další jasně svítily, jiné byly pohaslé. A zrovna se objevil další odstavec textu. Nešlo ani tak o to, že mi tajemné syntaktické čmáranice blokují výhled, jako mě štvala jejich samotná přítomnost. Nemohl jsem se kvůli nim pořádně soustředit. Před chvílí jsem se sice většiny z nich dokázal zbavit, ale nebylo to úplně nejjednodušší, a hlavně to byla spíš náhoda. Zatím jsem nenašel žádný logický postup, jak zprávy odstranit. Možná to ani s mým snažením nemá nic společného a zprávy mizí, jak se jim zachce. Anebo systém po uplynutí časového limitu učiní důležitá rozhodnutí automaticky za mě, což by byla asi ta nejhorší možnost.

Zkusil jsem rozkazovat ve všech jazycích, které znám, ale popravdě jsem mluvil dost potichu, abych neprobudil miyelonianské spolubydlící. Vlastně jen Ayni, protože Tini byl odpojený od hry. Kromě toho jsem se pokoušel komunikovat se zbrojí i myšlenkově, došlo i na pohyb zorniček. Tak moc jsem se chtěl toho textu zbavit. Asi minutu se nic nedělo, ale pak jsem konečně uviděl něco, čemu jsem rozuměl.

Chcete odstranit schopnost vloupání?

Proboha! Rychle jsem si sundal helmu a jen ji držel v rukou. Už dříve jsem si všiml, že když ji nemám nasazenou, červené zprávy zmizí a zůstane jen prázdné, matně černé hledí. To samé se stalo i teď. Bez dobíjení z nukleární baterie, kterou si nesu v batohu, vnitřní displej zablikal a potom zhasl. S povzdechem jsem helmu odložil stranou.

To je tedy den, všechno je vzhůru nohama… Nejdříve ta rozmíška s Aničkou. Pak jsem odletěl s geckhskou posádkou do války, která nemá s lidstvem nic společného. Navíc jsem ani nedostal na výběr. Byla to prostě nabídka, kterou nelze odmítnout, podobně jako v Kmotrovi. Ani mým nejbližším a nejloajálnějším přátelům moc nevoní, že letíme do vesmíru, protože to znamená, že opouštíme spoluhráče těsně před tou nejdůležitější bitvou. Jen si představte, co si asi zbytek frakce pomyslí… Hádám, že právě to stojí za tím poklesem mé autority o celé 3 body.

Nový vrchní velitel Ivan Lozovský si také neodpustil uštěpačný komentář, přestože mi předtím slíbil naprostou svobodu. V tomto případě si ale myslím, že nově ustanovenému gerdovi ani tak nevadila moje absence jako to, že s sebou beru svoji falešnou Ayni. Lozovský počítal s tím, že právě tahle morfianka na vysokém levelu mu pomůže v boji a eliminuje nepřátelské velitele. No, věci se moc nevyvedly, nikdo si teď o mně nemyslí nic hezkého…

A aby toho nebylo málo, moje manželka Minn-O se chová povýšeně a celá je nějaká divná. Vyhýbá se nejen hovorům s geckhy a mými přáteli, což by se ještě dalo pochopit, ale dokonce i se mnou. Každým pohybem a gestem dává najevo, jak se na lodi cítí nepříjemně. Lehký skafandr, který jí na mou žádost půjčil Uraz Tukhsh, byl moc malý. Utratil jsem všechny zbývající krystaly, a ještě se trochu zadlužil u Uline, abych lodnímu mechanikovi zaplatil úpravu na manželčinu vytáhlou postavu.

Chování kapitán Uraze Tukhshe se také změnilo. Buď se přede mnou cítil trapně, nebo mě obdivoval, v každém případě už nebyl tak přátelský jako dříve. Během mnoha hodin, které Shiamiru strávila na Zemi, si se mnou vůbec nepřišel promluvit a komunikoval výhradně přes Uline. A když jsem zaklepal na dveře jeho kabiny, abych ho požádal o ten skafandr, cítil jsem, že je kvůli mně nesvůj. Všechno mi co nejrychleji odsouhlasil, jen abych už odešel. Takové chování bylo na hrdého šlechtice dost nezvyklé. Nedokázal jsem si vysvětlit, co za ním stojí.

A teď ještě protestuje zbroj. To je hrozné. Jak mám hrát nebo dělat cokoli užitečného, když mi ty starodávné bláboly blokují výhled? Navíc nikdy nevím, kdy se objeví další – obvykle je to v tu nejhorší možnou chvíli. Za tohle tedy změna třídy postavy fakt nestála. Trochu úzkostlivě jsem shlédl na problémovou helmu. Zajímalo by mě, jestli jsem jí aspoň zabránil v odstranění schopnosti vloupání. Herní informace mi v tom bohužel moc jasno neudělaly. Chyběly nějaké schopnosti, body zdraví a body kouzel. U mé třídy postavy se navíc píše, že probíhá změna.

Postavu mám rozbitou na kousky. Nejvíc mě zaujalo, že schopnost skenování nahradily jakési symboly. A ikona, přes kterou jsem od první chvíle ve hře tuto schopnost spouštěl, prostě zmizela. Udělalo se mi mdlo. Co se ze mě stalo, přesněji řečeno – kým se to právě stávám? Jaké jsou vlastnosti mé nové třídy?

Dosud nedostupné informace o třídě naslouchače už byly čitelné, ovšem ne srozumitelné. Před mýma očima se objevily jen sloupce plné nepochopitelných symbolů. Že by technická podpora (pokud něco takového ve hře vůbec existuje) zapomněla nechat přeložit popisek, jehož vznik se datuje ještě do éry reliktů? Nemám si komu stěžovat, takže mi nezbývá nic jiného, než na všechno přijít sám starou dobrou metodou pokus–omyl. A to včetně prozkoumání nových schopností, způsobu používání zbroje, reaktivace chybějících schopností a reliktského jazyka a písma. Nejlepší asi bude začít od začátku a nastavit vše, co v tuto chvíli zvládnu.

„Kriticky nízká hodnota neslučitelná s třídou postavy.“ Možná by stálo za to zjistit, jaká hodnota už není kriticky nízká. A právě to jsem se rozhodl udělat. Jeden po druhém jsem přidával body do neaktivní schopnosti psionismus. 1 bod… 2 body… 3 body… Už jsem se začal obávat, že mi tento postup nic dobrého nepřinese, ale když se schopnost dostala na úroveň 40, změnil se řádek ze zešedlého na normální:

To je lepší. Aspoň o jeden problém méně. Teď by bylo hezké zvýšit i mentální odolnost a ovládání strojů, aby se aktivovaly i zbývající dvě schopnosti. Tušil jsem, že je potřebuju zvýšit opět na úroveň 40 stejně jako psionismus, ale tolik volných bodů jsem neměl. Mé tušení bylo nejspíš správné, protože jsem do mentální odolnosti vložil všech 5 zbývajících bodů, čímž jsem ji zvýšil na úroveň 32, ale nic se nezměnilo.

Takže teď jsem bez bodů a nic s tím nezmůžu. Přejděme na řešení dalšího problému. Co například znamená to „Vloupání (neaktivní)“? Možná právě probíhá proces odstranění té schopnosti. Ale jak se dá schopnost postavy odstranit? Dosud jsem předpokládal, že něco takového je nemožné a každá schopnost, kterou hráč přijme, s ním zůstane po celý život. Vím, že v herní nabídce rozhodně není na odstranění schopnosti žádné tlačítko. Všechny možnosti nastavení jsem si prošel velice pečlivě, ale takovou nabídku jsem nenašel.

A jaký je v tom případě rozdíl mezi vloupáním a střední zbrojí? Proč jedna ze schopností systému nevadí, ale druhá je na obtíž? Možná se od naslouchačů neočekává, že se budou někam vloupávat, protože taková činnost je v přímém rozporu s jejich přirozeností. Vím, že některé třídy nemohou určité schopnosti používat. Například prospektor nemůže pilotovat a vesmírný voják dokáže použít jen těžké zbraně. Když se na to podívám takhle a budu uvažovat čistě po technické stránce, hra z mého seznamu nejspíš odstraňuje ty schopnosti, které nejsou kompatibilní s novou třídou postavy. Ale nastavení mi nikdy nenabídlo ani tuto možnost…

Smutně jsem se podíval na černou helmu. Systémové zprávy se mi zobrazovaly jen tehdy, když jsem měl nasazenou kompletní energetickou zbroj reliktů, což je primární bojová zbroj naslouchačů, včetně helmy. Relikti vynalezli způsob, jak celé herní menu zobrazit na displeji v helmě. Je možné, že jiný způsob, jak do menu vstoupit, v době existence této rasy ještě ani neexistoval. Ať už se mi to líbí, nebo ne, musím si helmu zase nasadit, probrat se všemi těmi neznámými symboly a přijít na to, jak neaktivní schopnost odstranit.

Byla to samozřejmě velká škoda, protože vloupání nabízí spoustu zajímavých možností. Ale zrovna jsem si vzpomněl, co se v Rusku říká mezi hráči: Když tvůj kouzelník dostane úkol najít dvouruční válečné kladivo s bonusem ke kapsářství, pak za něj nehraješ správně. Toto je přesně ten případ.

Odstranil jste schopnost vloupání.

Polovina bodů z odstraněné schopnosti změněna na volné body schopností.

Získal jste 11 volných bodů schopností.

Takže si prostě jen nasadím helmu a to je všechno? Nemůžu nic dělat, protože je vše rozhodnuto za mě? Zase jsem nevěděl, jestli jen vypršel časový limit, nebo jsem to nějak způsobil já sám.

Třída postavy naslouchač vyžaduje schopnost skenování.

Získal jste schopnost skenování, úroveň 1.

Kurva, co to do prdele je? Co se hře nelíbilo na mém skenování na úrovni 49? I když mé původní skenování se teď nazývá @6%%##@@. Rozzuřilo mě, že musím s totožnou schopností začínat od úplného začátku.

Herní algoritmy jako by četly mé myšlenky a uvědomily si, že mám teď stejnou schopnost dvakrát, protože před očima se mi objevila zpráva:

Chcete odstranit schopnost @6%%##@@?

Jen jsem mávl rukou. Bezhlavému nevadí, že je plešatý, jak říkáme v Rusku. Co jiného mi zbývalo? Tu očividně pokaženou schopnost jsem musel odstranit. Nestihl jsem si rozhodnutí ani pořádně promyslet a už se to stalo.

Odstranil jste schopnost @6%%##@@.

Polovina bodů z odstraněné schopnosti změněna na volné body schopností.

Získal jste 25 volných bodů. (Celkový počet volných bodů: 36)

Mám celkem 36 bodů, tak teď bych se měl hodit do klidu a pořádně promyslet, co s nimi. 8 bodů potřebuju na to, abych zvýšil mentální odolnost na úroveň 40, a dalších 28 bodů na zvýšení schopnosti ovládání strojů. Když to sečtu, potřebuju 36 bodů, to je mi náhodička! Tak to vyzkoušíme. Začal jsem vkládat body nejdříve do jedné schopnosti a pak do druhé.

Obě schopnosti se aktivovaly a řádky se rozsvítily. Současně mi před očima projela další spousta roztodivných symbolů. Pak otravný text najednou zmizel a nahradily ho staré známé systémové zprávy. Teprve v tu chvíli jsem si mohl oddechnout. Byly zpátky!

Gratulujeme! Změnil jste třídu postavy: naslouchač.

Ztratil jste 426 bodů zdraví. (Celkový počet bodů zdraví: 1278)

Získal jste 318 bodů kouzel. (Celkový počet bodů kouzel: 555)

Pozor! Vaše postava je jediný naslouchač ve hře ohýbající realitu.

Sláva zvýšena na 50.

Sláva zvýšena na 51.

Znovu jsem si sundal helmu a setřel kapky vysrážené na hledí. Ono se mi to povedlo! Zároveň se tím vyřešily prakticky všechny problémy související se změnou třídy. Úplně zadarmo to ale nebylo – jednu schopnost jsem musel odstranit, druhou resetovat na úroveň 1 a systém stále označoval úroveň mineralogie jako neznámou, ale doufal jsem, že se to rychle napraví.

S návratem schopnosti skenování se vrátila i původní ikona, její barva se však změnila na zelenou. Jaký je rozdíl oproti té původní fialové? Samozřejmě jsem to hned otestoval.

Ukazatel many se o trochu snížil a na minimapě se objevilo jen nejbližší okolí. Mohl jsem čekat, že skenovací rádius bude dost malý v závislosti na nízké úrovni schopnosti. Proto jsem se toho ani moc nedozvěděl, zobrazilo se jen několik stěn, nepříliš vzdálené postavy a nějaké… tohle je zajímavé! Přiblížil jsem minimapu, abych si prohlédl několik neznámých značek, které se na ní objevily. Jejich popisky ve mně vyvolaly nadšení.

Ovládání přechodové komory

Šance na přístup: 17 %

Šance na plné ovládání: 2 %

Systém ovládání pravé manévrovací trysky

Šance na přístup: 4 %

Šance na plné ovládání: 0 %

Řídicí jednotka laserového kanonu

Šance na přístup: 1 %

Šance na plné ovládání: 0 %

Navigační systém

Šance na přístup: 0 %

Šance na plné ovládání: 0 %

Tini Wi-Gnat. Miyelonian. Smečka neurčená. Třída postavy neurčená, level 48

Šance na přístup: neurčené (postava neaktivní)

Šance na plné ovládání: neurčené (postava neaktivní)

Jméno neurčené. Morfian. Třída postavy neurčená, level 279

Šance na přístup: 12 %

Šance na plné ovládání: 0 %

Dost mě zmátlo zjištění, že v nabídce byly i živé postavy. Ale především mě zaujalo to, že se dost změnila celá podstata schopnosti skenování. Předně jsem na její použití potřeboval manu, a to celkem hodně. A ze skenu jsem mohl zjistit, které systémy nebo postavy můžu ovládat. Dokonce i na nejnižší úrovni schopnosti mi skener ukázal morfiančinu skutečnou rasu a nenechal se zmást jejím přestrojením za miyelonianskou překladatelku. Tohle je mnohem lepší než staré skenování!

Postupně jsem začínal svou novou třídu postavy chápat. Naslouchač se výrazně přiklání k používání kouzel a specializuje se na skenování a ovládání strojů. Dokonce může ovládat živé bytosti. Vlastně se ze mě stalo něco jako hybrid mezi prospektorem a psionickým kouzelníkem. Jistě, s ovládáním myslí ještě nemám dost zkušeností, ale to nevadí, nejsem tak úzce specializovaný jako skutečný kouzelník. A také mám k dispozici mnohem více bodů kouzel a to mi vyhovuje. Změna mi naopak sebrala body zdraví, což už tak hezké není. No, za všechno se platí, tomuto pravidlu se nevyhnula ani změna třídy mé postavy, ale za tu jedinečnost to nebyla špatná cena.

Když už o tom mluvíme, můžu vlastně ještě používat své prospektorské vybavení? Odpověď na tak zásadní otázku jsem chtěl znát okamžitě, a proto jsem vytáhl prospektorský skener a geologický analyzér. Se skenerem i s kovovým prutem jsem mohl manipulovat, propojit je, ale nedaly se zapnout. Naštěstí to bylo způsobeno jen tím, že jsem neměl potřebnou úroveň schopnosti.

Skenování.

Vaše úroveň skenování: nedostatečná.

Potřebná úroveň skenování: 19.

Potřebné předměty: prospektorský základní skener.

Na jednu stranu bylo nezvyklé, že předmět, který jsem dříve aktivně používal, byl teď mimo můj dosah. Na druhou stranu jsem si nemohl stěžovat na to, jak se věci mají. Daleko horší by bylo, kdyby systém původní prospektorské vybavení vůbec nepropojil s novou schopností skenování a vyžadoval k jeho ovládání tu původní, která se teď nazývá @6%%##@@.

Sotva jsem si pomyslel, že mám všechny změny vyřízené, objevila se další sada neznámých červených symbolů. Naštěstí rychle změnily svoji podobu a přepsaly se do obyčejné zprávy.

Přístup potvrzen.

Hledání dostupných jednotek…

To mě zarazilo. Pročítal jsem ty dva řádky pořád dokola, ale vůbec jsem nechápal, o co jde a co algoritmy hry hledají. Uběhla minuta, pak další. Napadlo mě, že se asi celý systém zasekl, ale nakonec byla má trpělivost odměněna:

Nalezena vhodná jednotka.

Získal jste malý obranný dron reliktů.

2. KAPITOLA

CESTA KE KOMETĚ

Malý obranný dron starodávné rasy, podobný tomu bleskově rychlému stroji, který rozprášil celý obranný tým Shiamiru v základně reliktů. To je super, takového pomocníka můj tým rozhodné využije! Ale radost netrvala dlouho. Zbytek textu tvořily zase jen symboly, a tak jsem nezjistil, jak dron ovládat a kde je vlastně umístěn. Podle toho, jak dlouho algoritmy přemýšlely, musel být fakt daleko. Mohl jsem jen doufat, že je aspoň ve známé části vesmíru.

Abych získal odpovědi na tyto otázky, budu se muset naučit jazyk reliktů. Bez něj se tady budu navěky potácet v nevědomosti, chaoticky pobíhat z místa na místo, zkoušet náhodné předměty a nikdy se vlastně nedozvím, jestli jsem našel ten správný. Ale kde začít se studiem dávno mrtvého jazyka? Žádné slovníky neexistují, o učitelích nemluvě. Aspoň já o žádných nevím.

Nabízela se možnost studovat tabulku mé vlastní postavy. Ty texty, jak jsem pochopil, se drží jisté formule. Začínají jménem, následuje krátký popisek, pak požadované schopnosti, a nakonec výčet omezení. Můžu si být jistý, že se v tom textu nachází slovo „naslouchač“, a pravděpodobně je tam víckrát. Kromě toho jistě najdu i slovo „skenování“, když je to pro danou třídu postavy vyžadovaná schopnost. Znovu jsem si zobrazil ten syntaktický guláš a začal s dešifrováním.

První problémy přišly hned na začátku. Jak se to vlastně čte? Zleva doprava, zprava doleva nebo třeba svisle? V duchu jsem reliktům poděkoval aspoň za to, že používají oddělené symboly a nepíšou všechno do jedné zakroucené linky jako geckhové.

A hele, tohle přece znám! Proložené kruhy podobné vlnkám na klidné vodě. Stejný symbol je i v popisku skenování. Takže hádám, že to znamená právě „skenování“. Z toho se dá usuzovat, že každý symbol představuje jedno slovo. Relikti asi nemají vlastní abecedu, protože tohle je přece logogram.

Astrolingvistika zvýšena na úroveň 68.

Symbol pro skenování jsem v textu našel na několika dalších místech. Konečně jsem se začínal někam dostávat. Zjistil jsem, že se jejich text čte svisle, shora dolů, a to po jednotlivých sloupcích, které jsou řazeny zprava doleva.

V displeji helmy se znovu objevil známý text. Už jsem ho chtěl bezmyšlenkovitě odstranit, jako jsem to dělal dříve, ale najednou jsem si uvědomil, že některé ty symboly už mi dávají smysl. Ten tajemný text je prostě jen popis postavy!

V tom případě ten složitý dvojitý symbol musí znamenat moji hodnost a jméno: „gerd Gnat“. Bylo by zajímavé zjistit původ znaku pro Gnata. V angličtině má přezdívka znamená „komár“, a tak bych docela rád věděl, jestli je na domovské planetě starodávné rasy také nějaký otravný hmyz pijící krev, nebo jde jen o fonetický náznak. Bohužel zrovna na tohle asi nikdy nepřijdu. Ale z textu jsem pochopil, který symbol popisuje naslouchače. Docela se podobal tomu pro skenování, ale byl trochu zploštělý. Povedlo se mi pomocí myšlenky přesunout text a umístit ho vedle popisku třídy postavy. Teď jsem je mohl vzájemně porovnat. Znak pro naslouchače se v obou textech objevil několikrát, přesně jak jsem očekával. V tom případě, pokud má tento popisek stejnou formu jako popisky ostatních herních postav, by tato část měla říkat: „Naslouchač, level 61“. A tato podivná značka před ní nejspíš označuje mou rasu: „Člověk“.

Astrolingvistika zvýšena na úroveň 69.

Elektronika zvýšena na úroveň 42.

Postoupil jste na level 62.

Získal jste 3 volné body schopností.

Ta zpráva přišla právě včas. Informace o postavě se mi změnily přímo před očima a díky tomu jsem poznal čísla 1, 2, 4, 6, 9 a 3. To poslední se objevilo na novém řádku, který mi jistě říkal: „Pozor, máš 3 nevyužité body!“ Rozšířil jsem si slovní zásobu a mohl pokračovat v odhalování významu dalších symbolů. Rozhodně jsem šel správnou cestou, což mě navnadilo a byl jsem na sebe zaslouženě pyšný.

Ale pak mě vyrušila Minn-O La-Fin, která se vrátila do hry. Princezna Temné frakce zdvořile zaklepala na otevřené dveře mé kajuty. Nevstoupila, zůstala tam stát a hleděla na Ayni a Tiniho, kteří spali na lůžkách proti mně. Já se na tom svém posunul, abych pro ni udělal místo, ale ona se posadit nechtěla.

„Gnate, ráda vědět, proč ty mě poslat do pokoj s velký černý obchodník? Ty se mnou nežít? Mluvící kočky zabrat moje místo?“

Z tónu jejího hlasu jsem vyčetl dotčenost a trochu závisti. Neudržel jsem se a rozesmál se. Pak jsem rozladěnou princeznu rychle uklidnil.

„Ten hrozný černý obchodník je ve skutečnosti geckhská žena jménem Uline Tar, navíc podle jejich standardů opravdu krásná. A radím ti dobře, nikdy nedej najevo, že jsi ji považovala za muže. Hodně by ji to naštvalo. Věř mi, já tu chybu udělal. Nicméně dostalo se ti velké cti. Přestože jsou na Shiamiru dost stísněné podmínky, ubytovali tě v poloprázdné kajutě s další ženou.“

Chvíli nad tím přemýšlela a pak kývla směrem k Ayni, čímž asi chtěla naznačit otázku, proč ta miyelonianka nebydlí s nimi? Tušil jsem, že zvědavá morfianka už nespí, spánek jen předstírá a náš rozhovor se zájmem poslouchá. Natáhl jsem ruku a pohladil ji na pěstěné srsti za krkem.

„Ayni má své místo tady. Je to velmi loajální postava, které bych svěřil i svůj život. Má bleskové reflexy a pohybuje se tak rychle, že z toho až přechází zrak. Disponuje skvělou intuicí a spoustou zkušeností s různými rasami. Už třikrát mi v těžkých bojích zachránila život a za to jsem jí neskonale vděčný.“

Chlupatá překladatelka ze sebe vydala spokojené zavrnění, a aniž by otevřela oči, otočila hlavou, čímž mi nabídla k pohlazení krk a tváře. Nejsem si jistý, že skutečný miyelonian, člen rasy známé svou emoční rezervovaností, by se zachoval právě takto. Morfianka mi pravděpodobně čte z hlavy má očekávání a řídí se podle nich. Minn-O s hlubokých povzdechem nečekaně pokračovala.

„Přiznávat, Gnate, já přijít za tebou pro jiný důvod. Teď já mluvit s dědeček vládce Thumor-Anhu La-Fin. On moc rád, že my spolu, a oslavit to a nabídnout Č3 další pět dny příměří. Ptát se o miyeloniani, hlavně moc zajímat Ayni. Ona moc dobrý překladatel a moc rychlý trenér pro vojáci. Ptát se taky kolik moc ona stát její služby.“

V tu chvíli Ayni otevřela oko a potvrdila tím můj dohad, že už nějakou dobu nespí. Na Minn-O se usmála pusou plnou ostrých zubů.

„Mé služby jsou velmi drahé. Vaše frakce na ně nemá dost krystalů.“

„Ale…“ Minn-O po mně hodila rychlým pohledem a odmlčela se. Já však její nevyslovenou námitku pochopil. Jestli na to má frakce Č3, bohatá Temná frakce si to může dovolit také.

„Udělala jsem to jen pro Gnata. V celém vesmíru je to můj jediný přítel. A jelikož jsi Gnatova wayedda, jsem ochotná trénovat i tebe. To se týká vás všech, gerde Gnate. Tobě i tvým přátelům by se trénink dost hodil. Zbývá nám ještě jedna a půl ummi, než doletíme na geckhskou základnu, tak co kdybychom ten čas strávili produktivně?“

„Ty víš, kam míříme?“ zeptal jsem se překvapeně, protože já sám o tom neměl nejmenší tušení.

Ayni jen přikývla, podobně jako by to udělal člověk, usmála se a podívala se na Minn-O. Potom přešla do miyelonianštiny.

„Není těžké to uhodnout. Geckhové mají v tomto sektoru galaxie jedinou vojenskou základnu, tu na kometě Un-Tesh. Všechny ostatní základny v okolí jsou meleyephatianské nebo miyelonianské. Vlastně je dost podivné, že to byli právě geckhové, kdo tvou domovskou planetu objevil jako první.“

Hned jsem se chytil vzácné příležitosti promluvit si o makropolitickém dění a zeptal se morfianky, co by se stalo, kdyby Zemi objevili meleyephatiani. Ayni se nad tím zamyslela a pak pravdivě odpověděla, že to neví.

„Pro mou rasu, jak už víš, skončilo podrobení meleyephatianskou hordou tragicky. Je docela možné, že vaši rasu by potkal stejně hrozný osud. Ale tu jejich hordu na druhou stranu tvoří desítky různých ras, z nichž některé jsou vám podobné, i když pocházejí z jiných systémů. Těžko říct, jak by se zachovaly. Samotní meleyephatiani jsou tvrdí a nemají pochopení pro cizí myšlenkové pochody. Většina podrobených ras se ale naučí, jak s nimi žít, a dokonce v jistém smyslu prosperovat, i když přijdou o svou svobodu, budou platit velké odvody a budou se muset podrobit totální kontrole porodnosti, vědy a produkce. A samozřejmě hordě dodávat vojáky. Ale některé rasy si tuto cestu vybraly vědomě a jsou pyšné na to, že se jim podařilo přidat se k tak mocnému uskupení, jakým je meleyephatianská horda, z jejíchž těžkých kroků se třese hrůzou celý vesmír.“

„Jsou tedy pro lidstvo lepšími pány geckhové? A kdo je vlastně silnější? Geckhové, nebo meleyephatiani?“ zeptal jsem se s vědomím, že tato otázka je velice, možná až životně důležitá.

„Nikdy si nepleť vazalství se zotročením, Gnate!“ zazněl Aynin hlas tvrdě. Její zorničky se stáhly do malinkatých koleček. To už jsem u miyelonianů viděl dříve, když byli hodně naštvaní nebo maximálně soustředění. „Vy lidé byste se měli modlit ke všem bohům, které znáte, aby geckhové zvítězili. Jinak se vaše situace drasticky zhorší! Já se nepřidávám na jednu ani na druhou stranu. Mezi meleyephatiany a geckhy to už dlouhou dobu vře a tohle není má válka. Základnu na kometě Un-Tesh znám dobře, byla jsem na ní už několikrát v různých podobách. Právě tam tě opustím, Gnate. Ráda jsem tě poznala. A pokud jde o ten ohon kněžky leng Amiru U-Mayaoo… Vím, že ho schováváš ve svém inventáři. Můžeš si ho nechat jako dárek. Ať ti slouží jako kompenzace za všechen ten stres, kterému jsem tě vystavila!“

Vedle mě, Minn-O a dalších členů frakce Č3 měla o trénink bojových schopností a fitness přípravu zájem trojice geckhů: dvojčata Basha a Vasha Tushihhové a k mému velkému překvapení i Uline Tar. Tak velká skupina nemohla cvičit v úzké chodbě a už vůbec ne v malinkých kajutách, a proto Uline požádala kapitána, aby otevřel vstup do nákladového prostoru.

Přestavbou Shiamiru z běžné nákladní lodě na bojovou došlo uvnitř ke značným změnám a zmenšení. Polovinu nákladového prostoru teď zabíraly dodatečné generátory silového pole, ale pro naše potřeby pořád zbývalo dost místa. Uraz Tukhsh s jeho zpřístupněním bez protestů souhlasil, což mě nejen překvapilo, ale přímo zarazilo. Kapitán nám vůbec vycházel vstříc, to u něj bylo velice nezvyklé. Dokonce jsem se kvůli tomu začal mít na pozoru. Něco mi na našem šlechtici nehrálo, ale nenašel jsem vhodnou chvilku, abych se Uline zeptal, jestli to vidí stejně nebo jestli zná důvod, proč se kapitán chová tak zvláštně.

Se začátkem tréninku jsme čekali na Eduarda Boyka, kterého jsem před pár hodinami požádal, aby se odpojil ze hry a v reálu informoval Ivana Lozovského, že leng Thumor-Anhu nabízí naší frakci prodloužení příměří. Když se Boyko vrátil, pustili jsme se do toho. Během úplně prvního dne ve hře vedla náš fitness trénink Světlana Vereščaginová. To, co teď předvedla Ayni, nám sice na začátku vzdáleně připomnělo Světlanin styl, ale veškerá podobnost končila tím, že nás shromáždila, aby všem současně sledovala výdrž a zdraví. Potom už to probíhalo úplně jinak. Aynin trénink byl založen na myšlence, že schopnosti rostou daleko aktivněji, když je hráč na hranici svých možností – jedna dobře mířená střela nebo včasný úhyb pak zamezí smrti, značnému snížení bodů zdraví nebo naopak zničí nepřítele.

„Ale vždyť jsme na vesmírné lodi!“ namítl jsem, abych jí připomněl, že naše body oživení jsou hodně daleko. Vždyť při tak extrémním tréninku můžeme i zemřít, což by znamenalo, že Shiamiru se pak bude muset vracet přes celou galaxii, aby vyzvedla část posádky.

„Tak to byste se asi měli snažit, abyste můj trénink přežili,“ odpověděla falešná miyelonianka a znovu předvedla ostré zuby v šelmovském úsměvu. „Pokud si nejste jistí, že to zvládnete, můžete si změnit bod oživení sem na Shiamiru, ale to je riskantní. V případě, že by loď měla nějakou nehodu, zemřeli byste jednou provždy. A to ve hře i v reálu.“

Tak to ani náhodou! Takovou situaci už jsem jednou zažil a tuto lekci nikdy nezapomenu. Byl zázrak, že jsem vyvázl živý, když tehdy Shiamiru jen těsně unikla od výbuchu základny reliktů. Kategoricky jsem odmítl změnit si bod oživení do lodě a zakázal jsem to i svým přátelům.

„V tom případě začněme!“ spustila trenérka a zahájila tím nekonečnou sérii zápasů s různými zbraněmi. Každý souboj končil až ve chvíli, kdy každý z nás utrpěl těžká zranění, někdy i zásahy střelnou zbraní. Bylo to nepříjemné a hodně bolestivé, ale umožnilo nám to mimořádně rychle zvyšovat obranu, úhyb a další schopnosti.

Během těch několika hodin jsem často vzpomínal na Aničku. Ta by se na nás vyřádila. Neustále jsme ztráceli spoustu krve a naše léčitelka by tady získala spoustu levelů – kdyby ovšem nebyla tvrdohlavá jako mezek. Místo ní nám tedy pomáhal lodní léčitel. Viděl jsem (a cítil), že používá léčitelská kouzla.

Ještě než jsme začali, usadili se v nákladovém prostoru tři diváci. Velcí geckhové patřící ke klanu Waideh-Tukhsh, všichni na vysokých levelech, členové kapitánovy gardy, neskrývali svoje opovržení. Mluvili dost nahlas, pokřikovali na nás a rozhodně nešetřili posměšky na účet malé překladatelky. Prý si na sebe vzala úkol, který nedokáže splnit. Mě v tu chvíli zaujaly nějaké nové zprávy zobrazené v helmě, takže jsem moc nevnímal, co jim Ayni říká, když je konečně vzala na vědomí a odpověděla jim. Možná je vyzvala k boji, opravdu nevím.

Zřetelně jsem zaslechl až to, že se miyelonianka těch dutohlavů ptá, kde mají bod oživení. Odpověděli jí, že na vojenské základně Un-Tesh. Ayni tu odpověď nejspíš považovala za přijatelnou, protože všechny tři v rozmezí patnácti sekund obratně vykuchala. A to myslím doslova. Na zemi se válely tři hrudní koše, okolo nich rozházené vnitřnosti a rozšmelcované tepny. Dokonce trepanovala jejich lebky, aby nám ukázala opravdový geckhský mozek. Překladatelka během akce vše komentovala. Naprosto klidným tónem nám vysvětlila tři způsoby, jak rychle a efektivně zneutralizovat geckha jen za použití nože a ostrých drápů.

To zaskočilo i mě, přestože už jsem měl možnost sledovat morfianku při podobně rychlých masakrech, jako třeba když zavraždila miyelonianskou kněžku leng Amiru U-Mayaoo před zraky tisíců věřících. Měli byste vidět výrazy mých kamarádů. Pro ně byla ta jatka a devastace těl tří geckhských bouchačů na vysokých levelech nečekaným překvapením. Uline dokonce na chvilku omdlela. Princezna obrátila oči v sloup, zezelenala a zjevně měla co dělat, aby se nepozvracela. Ale krvavé představení mělo i svá pozitiva. Náš trénink pokračoval v klidu a trenérčina autorita vystřelila do nepředstavitelných výšin.

Nemá smysl líčit celý trénink, a proto vyberu jen jeho nejzajímavější části. Nejdříve došlo k tvrdému boji mezi Imranem a Eduardem. Oba protivníci si svlékli košile a odhalili vypracovaná těla. Dagestánský atlet byl o něco vyšší a obratnější než vesmírný voják, ale ten byl zase nezničitelnou horou svalů.

Všechny jejich zkušené údery a vzájemné pokusy o uchopení narážely na tvrdé bloky. Eduardovy paže pevné jako ocelové háky při letu vzduchem hvízdaly a dokázaly by gladiátorovi vyrazit dech, kdyby si nedával pozor a pustil si k sobě vojáka moc blízko. Podobalo se to zápasu mezi promykou a kobrou. Všichni ostatní sledovali jen tyhle dva. Neodolaly ani další bojující dvojice. Přestože Imran používal schopnost skákání, aby se vymanil z nebezpečných situací nebo se dostal za Eduarda, hrubá síla dnes zvítězila. Když vesmírný voják poněkolikáté vmanévroval hbitého gladiátora do rohu, konečně se mu podařilo ho zachytit a dát mu co proto.

Lodní léčitel potom musel přivést Imrana zpátky k vědomí a regeneroval mu body zdraví. Ayni souboj podrobně okomentovala a každému popsala chyby, kterých se dopustil. Gladiátor měl perfektní zahájení, sebral Eduardovi polovinu zdraví, ale potom se začal chovat předvídatelně a příliš se spoléhal na skákání. Tato schopnost ubírá velkou část výdrže a příliš dlouho se nabíjí.

„Kdybych měl své mačety, porazil bych ho!“ nesouhlasil horkokrevný dagestánský atlet. Jednalo se jen o první trénink, ale porážku si bral docela osobně. Ayni logicky namítla, že kdyby byli plně vyzbrojení oba, proti těžké energetické zbroji vesmírného vojáka by mu jeho mačety nestačily.

Samozřejmě nesmím vynechat své zkušenosti. Zkusím je popsat co nejlépe. Vedle těchto rychlých a svalnatých obrů jsem vypadal dost žalostně. Eduard, Imran i Dmitry, kteří všichni vystudovali vojenskou akademii, mě celkem zostudili. A to jsem ani nezmínil geckhy, ti mě předčili ve všech směrech a nedali mi nejmenší šanci. Podařilo se mi porazit jen princeznu, ale zato hned dvakrát. Poprvé to nebylo úplně fér, měl jsem svou zbroj a díky ní daleko vyšší obranu. Zbroj absorbovala velkou část úderů a umožnila mi dostat se k princezně natolik blízko, abych mohl využít svou vyšší sílu a zašlápnout ji jako mravence. Ale náš druhý souboj byl vyrovnaný, protože jsem se na něj převlékl do teplákové soupravy.

Úplně poprvé jsme teď já a Minn-O bojovali proti sobě za stejných výchozích podmínek, a proto nám oběma záleželo na vítězství. Rozhodl jsem se nepoužít proti ní psionické schopnosti, přestože jsem to předem nedal najevo. Bez kouzel to ale bylo sakra těžké. Hbitá žena se pohybovala rychlostí blesku a její záměry se nedaly odhadnout předem. Útočila rukama i nohama, nebála se dávat mi podpásovky a ochromit mě. Pomáhala mi jen intuice a štěstí. Během našeho souboje jsem si o 4 body zvýšil vnímání nebezpečí a předpokládám, že Minn-O také. Kdyby se nebála podívat se mi do očí, asi by vyhrála. Ale čekala, že proti ní použiju kouzla, a tak raději odvracela pohled a nevšimla si obyčejného podseknutí. Ani to ale nebylo jednoduché. Jen si to zkuste, podseknout někomu nohy, aniž byste mysleli na to, že to uděláte. Nicméně mně se to podařilo a na shozenou princeznu jsem následně použil chvat, při kterém jsem jí zlomil ruku, zastavil ji a přinutil uznat porážku. Tak jsem nad ní zvítězil podruhé.

Ke konci tréninku mi Ayni už dovolila použít kouzla. Tím se samozřejmě všechno změnilo. Najednou jsem věděl, jak bojovat, a cítil jsem se neporazitelný. Za všechny porážky a ponížení jsem se pomstil, ani jednomu ze soupeřů už jsem nedovolil, aby se mě aspoň dotknul. V každém souboji jsem protivníka od začátku ovládal a přinutil ho dělat chyby, ochromil jsem mu ruce nebo ho rovnou donutil se vzdát. Postupně jsem nejen získal zpátky, ale i o něco zvýšil autoritu, která mi během první poloviny tréninku klesala kvůli těm opakovaným prohrám a probouzení z bezvědomí ve schopných rukou lodního léčitele.

Po šesti hodinách cvičení jsem postoupil o 2 levely, přidal po 1 bodu k síle a kondici a zásadně si vylepšil spoustu schopností. Na tabulku s novými statistikami jsem se prostě nemohl vynadívat.

Jo, ta mineralogie byla pořád ve hvězdách, ale doufal jsem, že ji vyřeším používáním geologických analyzérů k jejich skutečnému účelu, místo abych s nimi jen otevíral zámky a zkratoval elektroniku. K tomu si budu muset zvýšit skenování na úroveň 19, ale s tím počítám. První úrovně schopnosti získám dost rychle a až se dostanu na 10, vložím do ní volné body.

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Zásadní změna.
Pokud se Vám ukázka líbila, na našem webu si můžete zakoupit celou knihu.