Jules Bennettová

Láska nelže

Překlad: Samuel Hoyt

Milá čtenářko,

dubnové tituly edice Desire Vás jistě potěší nejen notnou dávkou romantiky a vášně, ale i humorem, který je naprosto právem považován za koření života. Hned v prvním příběhu s názvem Osudová proměna se potkáte s mladými lidmi, kterým jejich první vztah nevyšel a zůstalo jim jen pošramocené sebevědomí. Přečtěte si, jak si navzájem pomáhali, až to skončilo nečekaným poznáním, že už nemusí nikoho hledat, protože patří k sobě… V povídkách Zůstane to v rodině a Láska nelže hrdinky rozpoutají riskantní hru, když předstírají, že jsou někým jiným, než za co je objekt jejich zájmu považuje. Ovšem odvážným štěstí přeje, a tak tyto mladé ženy nejen splní svou misi, ale ještě jako bonus najdou toho pravého.

Věřím, že si četbu krásně užijete.

S láskou

Váš Harlequin

Název originálu:

From Boardroom to Bedroom

První vydání:

Harlequin Books, 2020

Překlad:

Samuel Hoyt

Odpovědný redaktor:

Bohdana Hyťhová

2020 by Harlequin Books S.A.

© For the Czech Republic edition by HarperCollins Polska sp. z o.o., Warszawa 2021

Tato kniha je vydána na základě licence Harlequin Books S.A.

Všechna práva vyhrazena, včetně práva na reprodukci části díla v jakékoliv podobě.

Všechny postavy v této knize jsou fiktivní. Jakákoliv podobnost se skutečnými osobami, žijícími či zesnulými, je čistě náhodná.

Harlequin a Harlequin Desire jsou ochranné známky, jejichž vlastníkem je Harlequin Enterprises Limited a které byly použity na základě jeho licence.

HarperCollins Polska je ochranná známka, jejímž vlastníkem je HarperCollins Publishers, LLC. Název ani známku není možno použít bez souhlasu vlastníka.

Ilustrace na obálce byla použita po dohodě s Harlequin Books S.A. Všechna práva vyhrazena.

ISBN 978-83-276-5739-8 (EPUB)

ISBN 978-83-276-5740-4 (MOBI)

ISBN 978-83-276-5741-1 (PDF)

HarperCollins Polska sp. z o.o.

ul. Domaniewska 34A, 02-672 Warszawa

Elektronické formáty: Katarzyna Rek / Woblink, Poland

PROLOG

„Veškeré nemovitosti, pozemky, obchodní společnosti a finanční podíly z nich náleží Mirandě Dupreeové.“

„To snad není pravda,“ vybuchla Sophie Blackwoodová. Nevěděla, co si o tom v tuhle chvíli myslet, ale jedno bylo jasné. Odmítala nečinně sedět a přihlížet nespravedlivému verdiktu.

Jak bylo vůbec možné, že se mladé vdově po jejím otci podařilo shrábnout veškeré dědictví? Nebyla nic než zlatokopka toužící po slávě.

Předložená poslední vůle byla pro Sophii nepřijatelná.

Nikdy si s otcem příliš nerozuměla, ale to, že veškerý svůj majetek odkázal téhle o téměř dvě generace mladší televizní celebritě, považovala za podraz.

Buckley Blackwood ji dokázal zklamat i po smrti. Sophie se koutkem oka podívala na nenáviděnou ženu, která nepřestávala předstírat překvapení. Moc dobře přitom věděla, že tahle chvíle dřív nebo později přijde.

Sophie obrátila pohled ke svým bratrům, které čtení poslední vůle šokovalo stejně jako ji. Právník Kace LeBlanc jen suše nahlas procházel seznam movitých i nemovitých předmětů a tvářil se, že odkázat vše bývalé ženě je naprosto normální.

Sophie pevně sevřela rty. Nepotřebovala ty nesmysly dál poslouchat. Své bratry měla ráda, ale mezi ní a Mirandou neexistovala ani kapka přátelství.

Překvapilo ji, že si k sobě její sebestředná macecha nepřizvala celý filmový štáb, který by naživo zdokumentoval úspěšnou životní etapu. Jako hvězda přihlouplé reality show Tajný život newyorských paniček si připadala jako hollywoodská celebrita. Neustále ji doprovázel tým odborníků ze světa produkce, kteří dokumentovali každý detail jejího okázalého života.

Čtení poslední vůle pro Sophii znamenalo poslední kapku. Její pohár trpělivosti právě přetekl.

Konec konců Miranda se už koupala v milionech. Nepotřebovala natahovat ruce po Buckových penězích ani si přivlastňovat jeho rezidenci. Sophie po otcově majetku neprahla, ale měla s ním a s bratry přece společnou krev. Copak neměli nárok vůbec na nic?

Copak nikdo neviděl, jak je Miranda pomstychtivá a zlomyslná? Musel existovat způsob, jak dokázat, že není taková, jak se navenek tváří. V televizi pochopitelně vystupovala jako milující starostlivá žena. Sophie ale tomuto pozlátku nevěřila ani vteřinu.

Rázně vstala a zamířila ke dveřím otcovy pracovny. Ani naléhavé pohledy Kellana a Vaughna ji nemohly zastavit. I přesto, že jediní, na kom jí záleželo, byli právě její bratři. Vždycky spolu tvořili sehraný tým. Byla si jistá, že i tentokrát společnými silami dokážou tuhle zvrácenou závěť obrátit ve svůj prospěch. V tuhle chvíli ale Sophie neměla energii přemýšlet nad dalším plánem. Potřebovala co nejdřív zmizet z otcovy rezidence, kde na ni padala úzkost a tíseň. Většinu lidí by smrt rodiče zdrtila. V koutku duše byla i Sophie smutná. Buck ale nebyl otec, kterého bylo snadné milovat. Teď se ukázalo, že jí i po smrti umí dělat ze života peklo.

Sophie vyplula na prosluněnou verandu a nasadila si tmavé brýle. Potřebovala se nadechnout. Chtělo se jí někam aspoň na pár dní utéct. Royal v Texasu bylo krásné místo a Sophie ho zbožňovala. Ale jako každé malé město bylo kolébkou společenských klepů. Bylo jí jasné, že otcova poslední vůle se co nevidět stane tématem číslo jedna. Sophie si představovala, jak na ni budou cizí lidé nenápadně ukazovat prstem, a za jednotlivými okny se bude tiše spekulovat, co se v rodině stalo. Při té myšlence jí naskočila husí kůže.

Pevně sevřela rty a zadívala se na azurovou oblohu. Každá mince má dvě strany, napadlo ji. Pokud bude mít v rukou dost trumfů, mohla by nepříjemnou situaci obrátit ve svůj prospěch. Povídačky o skandálním dědictví povedou k Mirandě. Sophie by se mohlo při troše štěstí podařit odhalit tajemství, kterým Bucka donutila vydědit vlastní děti. Tím by mohla vše zvrátit.

Sophie nasedla do luxusního sportovního vozu a vytáhla z kabelky mobilní telefon. Bylo načase zahájit misi.

PRVNÍ KAPITOLA

Sophie se v zrcadlové stěně výtahu skoro nepoznala. Přeletět na opačné pobřeží, podstoupit výraznou proměnu vizáže a začít vystupovat pod jiným jménem byl husarský kousek.

Sophie věřila tomu, že odhodlání, s jakým se do celého procesu vrhla, brzy přinese očekávané ovoce.

Přicestovala do New Yorku, aby pronásledovala Mirandu. Ještě v Royalu se pokoušela najít něco, co by na ni vrhalo špatné světlo, ale oficiální cestou na nic nepřišla. Po dvou měsících neúspěšného pátrání si uvědomila, že bude muset rozšířit pole působnosti. Pokud chtěla najít ty největší perličky, bude se muset porozhlédnout v New Yorku. Navíc jako úplně jiný člověk. Bylo jí jasné, že nikdo nesvěří šťavnaté tajemství Mirandině nenáviděné nevlastní dceři. Změna identity byl jediný možný způsob, jak se vetřít do Mirandina nejbližšího okolí.

Už týden fungovala jako jiný člověk, ale stále se se sebou nedokázala sžít. Podvádění a intriky rozhodně nepatřily do její přirozené výbavy.

Výtah ji vezl do patra, kde sídlila mediální firma Green Room, a Sophie cestou přemítala, jaká vlastně bude její role. Věděla, že se dočasně stane konzultantkou ve firmě. Doufala, že jí taková pozice přinese informace o Mirandě z první ruky. S trochou štěstí by se mohla dostat ke štábu, který Tajný život natáčí.

Těšila se, až se jí podaří najít pikantní informace o Mirandě. Něco, čím ji dostane do kouta, a co vrhne světlo na praktiky profesionální zlatokopky. Sophie potřebovala pevné argumenty, kterými by mohla napadnout závěť, a majetek Blackwoodových by se vrátil zpátky rodině. Žena, která se celý život chlubí na obrazovkách cizím peřím, si nic z toho nezasloužila.

Naopak Sophie a její bratři měli nárok na všechno. Nechtěla působit jako ublížená dcera, ale v otcově rezidenci vyrostla a nechala tam spoustu vzpomínek… sálala z ní minulost, na kterou neměla Miranda Dupreeová nejmenší nárok. Rodinné dědictví mělo patřit dalším generacím Blackwoodových. Sophie tohle všechno dělala hlavně kvůli bratrům. Nikdo z nich nepotřeboval peníze. Hlavní roli tu hrála jejich rodina, do které Miranda nepatřila.

Sophie ani trochu nevěřila jejímu nevinnému chování, které předváděla na obrazovce. Kdyby byla opravdu tak dokonalá, rozhodně by neklesla tak hluboko a nepředváděla by se v nekonečné reality show. Byla přesvědčená o tom, že za tím něco je. Bude jí chvíli trvat, než se jí podaří nahlédnout do skrytých schránek a odhalit tajemství, která tak dobře střeží před okolním světem. Nikde jinde ale nedostane lepší příležitost než ve studiích, která se během posledních pár let stala středem Mirandina vesmíru.

Tajný život byl populární pořad, který vnášel světlo do životů rozvedených manhattanských dam. Čím víc skandálů na sebe během hýřivých a okázalých životů nabalily, tím byly epizody divácky úspěšnější.

Nevkusný program si rychle našel popularitu a za jeho tvorbou stála dlouhá řada tvůrců. Právě za kameru se chtěla Sophie nenápadně vetřít.

Místo konzultantky by jí k tomu mohlo pomoct. Bezpečnostní kontroly tu byly na vysoké úrovni a rozhodně nepřipadalo v úvahu, že by se k natáčení dostal někdo z rodiny Blackwoodových. Samotné příjmení spouštělo ochranné mechanismy a Sophie by se nedostala dál než k vrátnici.

Nechat se zaměstnat na dobu určitou byla ideální cesta. Mělo to ale jeden háček. Sophie se přes svůj internetový kanál Žij svůj sen, na kterém radila v oblasti interiérového designu, stala velmi populární. To, že spousta lidí poznávala její tvář, jí teď bylo spíš na obtíž. Musela proto podstoupit výraznou proměnu vizáže, aby nebyla k poznání.

Doufala, že bude stačit jiná barva vlasů, výrazný make-up, sexy dioptrické brýle, sáčko do pasu a úzké džínsy. Sophie se většinou oblékala do barevných šatů a sportovní styl by v jejím šatníku nikdo nehledal. S make-upem to bylo podobné. Dávala přednost přirozenému vzhledu a sytě rudé rty rozhodně nebyly jejím poznávacím znamením.

Vlasy si nechala obarvit na světle blond a s hustou ofinou působila trochu přidrzlým dojmem. Potřebovala si zvýšit sebevědomí. Navenek možná působila sebejistě, ale uvnitř byla jen uzlíček nervů i přesto, že byla přesvědčená o tom, že ji nikdo nepozná.

Vůbec největší starost jí dělala změna jména. Pokud by ji někdo oslovil nepřipravenou a ona by zapomněla na svoje falešné jméno zareagovat, veškerá snaha by přišla vniveč.

Výtah zastavil a Sophie se zhluboka nadechla.

Musela zapomenout na Sophii. Celý týden se musí vydávat za Roslyn Andrewsovou. Záměrně vymyslela kombinaci jejího druhého jména a babiččina příjmení, aby jí nebylo oslovení úplně cizí. Snad nebude problém s tím dočasně žít.

Sophie věřila tomu, že jí bude stačit týden na to, aby se zmocnila pikantních informací o Mirandě. Nerada se vtírala do cizích záležitostí, ale tentokrát to musela udělat pro sebe a bratry.

Dveře výtahu se otevřely a před Sophií se objevila prostorná hala. Moderní bílý nábytek a jednoduché doplňky dodávaly prostorné místnosti světlo.

Recepční vzhlédl od monitoru a široce se na ni usmál. Sophie si vybavila, že ho viděla před pár dny během pohovoru.

„Dobré ráno, slečno Andrewsová. Vítejte u nás. Jste připravená začít?“

Sophie zvedla obočí. „Jistě, pojďme na to,“ zašvitořila energicky. „Ukážete mi, kde budu sedět?“

Craig rychle vyskočil a zagestikuloval do dlouhé chodby. „Máte štěstí… budete pracovat přímo pro pana Townshenda. Je úžasný, ale vyžaduje přesnost a ocení loajalitu. Jeho osobní asistentka je momentálně na mateřské dovolené, tak kdybyste cokoliv potřebovala, můžete se obrátit na mě.“

Pro pana Townshenda? rezonovalo Sophii v uších. Nigela Townshenda? Bude jeho dočasnou poradkyní? Nebyla si jistá, jestli má radost nebo strach z toho, že ji dosadili do úplného středu mediální společnosti. Navíc vedle magnáta, který nechybí na obálkách okázalých magazínů. Byl známý jako britský proutník. Každá žena o něm aspoň jednou v životě slyšela.

Sophii se rozhoupal žaludek jako mladé školačce. Nigel byl dominantní a mocný muž. Po úspěšném pohovoru byla přesvědčená o tom, že bude jen kancelářská myška, která zvedá telefony a odesílá maily. V koutku duše doufala, že bude mít větší zodpovědnost, ale zároveň nelétala s hlavou v oblacích. I pootevřené dveře jí dávaly šanci získat cenné informace, kvůli kterým tohle divadlo podstupuje.

Teď byla v samotném centru společnosti. Měla jen několik minut na to, aby se mentálně připravila na setkání s charismatickým Britem a zároveň ho přesvědčila o tom, že není přihlouplá slečinka, která u něj neobstojí. Hodinovou výpověď opravdu nepotřebovala.

Sophie zrychlila krok, aby doběhla Craiga.

„Jste si jistý, že mám zastávat tuhle funkci?“ zeptala se pochybovačně.

Craig se zastavil tak prudce, že do něj málem vrazila. Nenápadně se rozhlédl kolem sebe a potom se k ní naklonil. „Nemáte to ode mě,“ špitl. „Tajný život ztrácí popularitu a Nigel se rozhodl zjistit, proč. Potřebuje čerstvý pohled a objektivní názor. To je důvod, proč jste tady.“

Sophie ztěžka polkla. Takový nátlak hned od prvního dne nečekala. Naštěstí nebyla v oboru popularity pořadů úplný nováček. Koneckonců svůj internetový kanál také vybudovala od nuly a teď může fanoušky počítat v milionech. Možná se jí i tady podaří zázrak a ještě si odnese to, kvůli čemu přišla.

„Copak mu dosud nikdo neporadil?“ zeptala se Sophie a pochybovačně svraštila obočí.

Craig našpulil rty. „Nejspíš by to konzultoval se svou asistentkou, ale ta je momentálně doma. Kromě toho chtěl někoho zvenčí,“ dodal a významně pokrčil čelo. „Tuším, že show je v ohrožení. Přímo mi to neřekl, ale… mám svoje zdroje,“ řekl ještě tišším hlasem.

Sophie zamyšleně pokývala. Začalo jí být jasné, že recepční by mohl být dobrý zdroj všech klepů. Krátké popovídání během oběda by mohl být dobrý začátek její mise.

Celé to začalo lépe, než si představovala. Bylo jí jasné, že spoluprací se samotným šéfem se dostane ke všem pikantnostem, které musely zůstat ve střižně. Zároveň věděla, že se nesmí nechat unést na vlně úspěchu a ztratit pozornost. Na chyby nebyl prostor. A v každém případě se musela vyhnout Mirandě. Byla si jistá, že by ji macecha poznala i s blonďatou hřívou, brýlemi a ve sportovním oblečení.

„Pan Townshend vás očekává,“ řekl Craig a položil dlaně na zlaté kliky dvoukřídlých bílých dveří. „Vítejte ve studiu Green Room.“

Dveře se rozlétly a Sophie/Roslyn se zhluboka nadechla.

Show právě začíná.

Když Nigel Townshend požádal o dočasnou poradkyni, rozhodně nepočítal s tím, že pro něj najmou sexy modelku, která se tváří jako knihovnice. Pohled na elegantní blondýnu ve smyslných brýlích a se sebevědomým úsměvem v něm vyvolal mravenčení. Málokdo o něm věděl, že sytě rudé rty ho dokážou vykolejit.

Džínsy sice do jeho firmy nepatřily, ale rozhodně by je u téhle slečny za nic jiného neměnil.

Nigel pevně sevřel rty. Na takovéhle rozptýlení neměl čas. Pohovor svěřil do rukou svých nejvěrnějších podřízených a věřil, že vyberou přesně podle jeho požadavků. Šlo mu o někoho kvalifikovaného a energického.

Nezbývalo mu než doufat, že vnitřní kvality budou stejně dokonalé jako zevnějšek.

Znovu si připomněl, že ji k sobě dosadil jen dočasně. Navíc platilo stále stejné pravidlo. Držet od kolegyň ruce pryč. Neměl ve zvyku bratříčkovat se s podřízenými. Měl za sebou několik románků, ale do vážných vztahů se nepouštěl. A právě to mu rodina vyčítala nejvíc.

Rodiče nechápali, proč se Nigel rozhodl usadit v New Yorku, místo aby zůstal v Anglii a pořídil si nějaké ty potomky. Měl svou rodinu rád, vážil si jí a všichni mu moc chyběli. Na druhou stranu se od ní chtěl odpoutat a budovat vlastní podnik. Jeho mediální firma se rozrostla do rozměrů, o kterých nikdy ani nesnil. Teď potřeboval v růstu a úspěchu pokračovat, aby rodičům dokázal, že jeho cíle nepřišly vniveč.

Nigel nespouštěl oči z okouzlující ženy. Pokud vedle něj má pracovat následující týdny nebo dokonce měsíce, bude si muset zapamatovat, že jejich vztah zůstane čistě profesionální. Přesně to vyžadoval od ostatních zaměstnanců a nemohl si dovolit sám předvádět pravý opak.

Nigel vstal z koženého křesla a obešel půlkruhový pracovní stůl. Bylo načase vytěsnit hormony a začít se chovat jako šéf. Už takhle byl v rodině považovaný za černou ovci, a tak dělal všechno proto, aby svou pověst vyvrátil. To, že se nechtěl ženit a mít kopu dětí ještě neznamenalo, že v životě nic nedokázal.

Jeho sestra se vdává příští týden, proto se v rodině poslední dobou všechno točilo kolem vztahů. A to Nigelovi zrovna do karet nenahrávalo.

O to větší měl motivaci dostat Tajný život zpátky do čela žebříčku popularity. Rodina na něj pak třeba bude konečně pyšná.

„Musíte být Roslyn Andrewsová,“ prohodil a šarmantně se usmál. „Jsem Nigel Townshend.“

Roslyn k němu přistoupila blíž a natáhla ruku na pozdrav. „Ráda vás poznávám, pane Townshende.“

„Pan Townshend je můj otec,“ opravil ji. „Pro vás jsem Nigel.“

Roslyn lehce přikývla. „Dobrá, Nigeli.“

Slyšet své jméno z jejích úst bylo tajemné. Všichni jeho podřízení mu vykali. Nechápal, co ho vedlo k jeho rychlému a nečekanému rozhodnutí.

„Netušila jsem, že budu pracovat přímo s tebou,“ prohodila Roslyn nejistě. „Smím být upřímná?“

Kombinace sametového hlasu a pevného stisku delikátní dlaně v něm rozehrál každičký nerv. Roslyn decentně vyklouzla z jeho ruky a letmo si posunula kožený pásek kabelky.

Sálalo z ní sebevědomí a Nigelovi začalo být jasné, že pokud se okamžitě nepostaví rovnýma nohama na zem, dostane se do problémů. Neznali se ještě ani minutu a už jí nabídl tykání. Co ho to napadlo? Ani kolegyně, které s ním pracovaly dlouhé roky, ho neoslovovaly křestním jménem.

„Jistě,“ odvětil do ticha. „Upřímnost je u mě na prvním místě.“

Roslyn si rozpačitě posunula brýle. „Teď, když vím, že budu pracovat přímo s hlavním šéfem, jsem ještě nervóznější. Slibuju ale, že to neovlivní moje schopnosti.“

„Doufám, že sis ty nejlepší schovala pro mě, protože je budu potřebovat.“

Roslyn se široce usmála. „Doufám, že tě nezklamu.“

„Tím jsem si jistý. Přečetl jsem si tvůj životopis. Zaujalo mě, že se zabýváš interiérovým designem. Takoví lidé se přirozeně zaměřují na detaily a přesně někoho takového momentálně potřebuju. Nevím, jestli jsi o mně už něco slyšela, ale není těžké se mnou vyjít. Na druhou stranu se o mně říká, že mám drsný smysl pro humor.“

„Mám dva starší bratry. Nějaký ten vtípek mě nerozhodí.“

Nigel byl přesvědčený o tom, že by jim to spolu mohlo klapat. Bude si muset ale neustále připomínat, že jsou jen kolegové. Navíc je její pozice jen dočasná.

„Prosím, posaď se,“ pobídl ji a ukázal na křeslo naproti. „Vzhledem k tomu, že jsem nebyl u pohovoru, rád bych se o tobě dozvěděl něco víc. Znám jen fakta z životopisu a samou chválu od kolegů.“

Roslyn skromně sklopila oči. „To mi lichotí.“

Nigel přikývl. Na pohovor se přihlásila spousta žadatelů, ale málokdo splňoval Nigelovy přísné požadavky. Doteď nedokázal pochopit, že nejpřitažlivější žena, kterou v životě potkal, teď sedí naproti němu v jeho kanceláři.

S atraktivními ženami pracoval denně. Do Tajného života byly obsazeny jen samé smyslné dámy. Roslyn v sobě měla ale něco víc. Něco, co ostatním v reality show chybělo.

Nigel si rozepnul knoflíčky u rukávů košile, ležérně si látku vyhrnul a posadil se do křesla. Udržovat si od Roslyn dostatečnou vzdálenost bude hlavní klíč k úspěchu. Potřeboval do televizního pořadu vnést nový pohled a ten mohl jedině člověk zvenčí. Nesměl nic pokazit.

Na kancelářské románky nebyl čas. Obvinění ze sexuálního harašení bylo to poslední, co v tuhle chvíli potřeboval. I negativní články v médiích by sice pořadu zvýšily popularitu, ale Nigel si nehodlal pokřivit pověst.

Navíc si vážil žen a jeho nová poradkyně nebyla výjimkou.

„Slyšel jsem, že ses přestěhovala do New Yorku teprve nedávno,“ prohodil do ticha.

Roslyn přikývla. „Asi před měsícem. Chtěla jsem změnu.“

„Jsi z Texasu?“

„Ano. Máme tam rodinný ranč,“ odpověděla a ležérně si přehodila nohu přes nohu. „Bratři tam bydlí.“

„Proč ses rozhodla pro tak drastickou změnu?“

Ve tváři se jí na okamžik rozlil smutek, který ale vzápětí vystřídalo odhodlání. „Nedávno mi zemřel otec a já jsem si uvědomila, jak je život křehký. Vždycky jsem přemítala o tom, jaké by to bylo žít ve velkoměstě, a tak jsem se rozhodla to zkusit.“

Nigel chápavě pokýval. Cenil si lidí, kteří uměli riskovat. Sám by se nedostal tak daleko, kdyby nepřekročil pomyslné hranice a nevydal se za svým snem. Naprosto rozuměl tomu, že se chce osamostatnit od rodiny, a podporoval její smysl pro nezávislost.

„To je mi moc líto,“ zareagoval soustrastně. „Obdivuju, že ses rozhodla pro tak velký krok.“

„Musíme žít přítomností,“ prohlásila a sebejistě vysunula bradu.

Její zdravé sebevědomí v něm znovu vyvolalo vlnu vzrušení.

„Máš vystudovaný design,“ prohodil Nigel, když si na monitoru procházel její životopis. „Máš za sebou zajímavé projekty. Proč ses rozhodla vstoupit do světa médií? Zase jsi chtěla změnu?“

Roslyn lehce pokrčila rameny. „Ty dva obory se nevylučují. K designu jsem tíhla odmalička a média jsem si zamilovala postupně. Kdoví? Jednou budu třeba navrhovat bydlení pro televizní hvězdy. Myslím, že k tomu mám nakročeno.“

Nigel se opřel lokty o stůl a propletl si prsty. „Doufáš, že ti v tom práce tady pomůže? Setkat se s celebritami a dostat se jim pod kůži?“

Roslyn naprázdno zalapala po dechu a Nigel raději rychle pozvedl ruku. „Neodsuzuju tě. Myslím, že je to skvělý nápad.“

„Trochu jsi mě vyděsil,“ rozesmála se. „Vždycky myslím dopředu. Občas si říkám, proč se do toho nepustit přímo po hlavě. Jednou bych chtěla mít vlastní firmu.“

„Takový přístup se mi líbí,“ ujistil ji. „Co nejradši jíš?“ změnil téma.

Roslyn nechápavě zamrkala. „Prosím?“

„Nejoblíbenější jídlo.“

„Já… hm… nevím. Možná sushi. Proč?“

„Mám rád pracovní schůzky v restauracích a potřebuju mít jistotu, že ti při výběru padnu do noty.“

Nigel naopak sushi nenáviděl. V New Yorku ale nebyl problém najít podniky, které nabízely mezinárodní kuchyni a dokázaly uspokojit i ty nejnáročnější klienty.

„Co kdybych tě firmou provedl?“ řekl a vzápětí vstal.

Za normálních okolností by tuhle roli předal Craigovi, ale dneska si záměrně udělal celé dopoledne volno, aby mohl Roslyn ukázat podnik osobně. Teď toho trochu litoval.

„Jsou věci, o kterých bys měla vědět od prvního dne,“ pokračoval. „Chci, aby ses tu cítila jako doma. Poznáš, že jsme tu přátelský tým, který táhne za jeden provaz, a troufám si tvrdit, že spolu téměř všichni vycházíme.“

Roslyn vstala a přehodila si kabelku přes rameno. „To je úžasné… v tak velké firmě. Z pozitivního ladění jsem už teď nadšená.“

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Láska nelže.
Pokud se Vám ukázka líbila, na našem webu si můžete zakoupit celou knihu.