Maisey Yatesová

První objetí

Překlad: Lucie Poulet

Milá čtenářko,

ano, je to tak. Budou Vánoce! Nejen že se tak jmenuje jedna moje prosincová kniha, ale vánoční tématice se prostě v prosinci nelze vyhnout. A vlastně proč taky. Vždyť Vánoce jsou časem lásky, ať chceme nebo ne, dotýkají se nás přehluboce. Ať již na ně pohlížíme optikou křesťanství, kdy se z lásky rodí Mesiáš, nebo optikou novodobějších tradic, Vánoce jsou časem, kdy chceme být nablízku těm, které milujeme. A všichni již dávno víme, že nezáleží na množství nebo ceně dárků, ale na tom, že na sebe navzájem myslíme. Proto i já přicházím s příběhy, které jsou rámované Vánocemi a vánoční atmosférou, a věřím, že Vám prosincový čas krásně zpříjemní.

Přeju Vám šťastné a poklidné Vánoce!

S láskou

Váš Harlequin

Název originálu:

Rancher’s Christmas Storm

První vydání:

Harlequin Books, 2021

Překlad:

Lucie Poulet

Odpovědný redaktor:

Bohdana Hyťhová

© 2021 by Maisey Yates

© For the Czech Republic edition by HarperCollins Polska sp. z o.o., Warszawa 2022

Tato kniha je vydána na základě licence Harlequin Books S.A.

Všechna práva vyhrazena, včetně práva na reprodukci části díla v jakékoliv podobě.

Všechny postavy v této knize jsou fiktivní. Jakákoliv podobnost se skutečnými osobami, žijícími či zesnulými, je čistě náhodná.

Harlequin a Harlequin Desire jsou ochranné známky, jejichž vlastníkem je Harlequin Enterprises Limited a které byly použity na základě jeho licence.

HarperCollins Polska je ochranná známka, jejímž vlastníkem je HarperCollins Publishers, LLC. Název ani známku není možno použít bez souhlasu vlastníka.

Ilustrace na obálce byla použita po dohodě s Harlequin Books S.A. Všechna práva vyhrazena.

ISBN: 978-83-276-8553-7 (EPUB)

ISBN: 978-83-276-8554-4 (MOBI)

ISBN: 978-83-276-8555-1 (PDF)

HarperCollins Polska sp. z o.o.

ul. Domaniewska 34A, 02-672 Warszawa

Elektronické formáty: Katarzyna Rek / Woblink, Poland

PRVNÍ KAPITOLA

Honey Cooperová se rozhlédla po krásné degustační místnosti, která byla klenotem v koruně už tak překrásného vinařství Cowboy Wines, a pomyslela si, že mít u sebe krabičku zápalek a v sobě trochu víc odvahy, spálila by to tady na prach. Ne, že by se o ní dalo říct, že by jí chyběla odvaha… možná ji zastavovala spíš představa vězení kvůli tomu, že by vypálila rodinnou vinici. Nebo spíš, zatraceně, bývalou rodinnou vinici.

Protože tu koupil Jericho Smith.

Zrovna Jericho Smith, ten nejprotivnější, nejotravnější a nejvíc sexy muž, jakého kdy poznala. Když ho viděla, začalo ji brnět celé tělo a měla pocit, jako by se potřebovala poškrábat na místě, kam nedosáhla. Už jen to ji dovádělo k šílenství, a teď ještě navíc vlastní její rodinné dědictví, a to vše jen proto, že její bratři už neměli zájem o každodenní práci ve vinici Cowboy Wines a její otec chtěl odejít na odpočinek. V tom okamžiku přišel Jericho s nabídkou, kterou její rodina přijala. Jistě, z toho prodeje jí na účet přistála pěkně kulatá sumička, ale o to nejde. To není podstata věci. Možná by přece jen měla jít a poohlédnout se po těch sirkách…

Místo toho se podívala na telefon (za nemravné peníze si koupila nejnovější i-phone), protože viděla, že se zase rozsvítil. Přišel jí vzkaz. Od Donovana; díky tomu si dovolila být mírně nadšená, protože Donovan vedl nahoře na severu kousek od Portlandu velké stáje a ona se s ním potkala na seznamovací aplikaci.

Na seznamovací aplikaci.

Ano, Honey Cooperová se přihlásila na seznamku. Šlo o to, že už ji výběr v Gold Valley vážně lezl na nervy. Všichni kovbojové jí lezli na nervy. Lezlo jí na nervy, že všichni znají její bratry. Jejího otce. Jericha. Měla pocit, že tady v okolí je prakticky nedotknutelná. Stejně dobře ji mohli zavřít do skleněné klece, protože se všichni báli, že když se k ní přiblíží na pět metrů, přijde je někdo zmlátit.

Aby byla spravedlivá, to riziko tady určitě bylo. Jackson a Creed se neproslavili rozvážností a klidem, a když došlo na Jericha… No, to byl starší bratr, kterého doopravdy vůbec nepotřebovala. Zneklidňoval ji už od doby, kdy zaznamenala, že se kluci liší od holek. A problém byl samozřejmě v tom, že když muž zná někoho tak dlouho jako on ji a vídal ji v dětství nosit dva culíky a rovnátka, nikdy na ni nemůže pohlížet jako na ženu. A pak tady byla ta skutečnost, že byla až příliš dobře obeznámená s Jerichovou osobní politikou ohledně vztahů: razil heslo, že se hodí v pravou chvíli, ale nikdy ne na dlouho. Ale byl prostě tak sexy…

I když to je i Donovan. Tedy… pokud ty fotky, které jí poslal, nelžou. Ne, nebyly to takové fotky; žádné snímky svého nahého těla jí neposlal. Nevěděla vlastně, jestli by se kvůli tomu neměla cítit dotčená, protože v televizi slyšela, že muži ženám, o které stojí, posílají své… anatomie. Ne, že by jim je posílali fyzicky, to proboha samozřejmě ne. Prostě jejich fotky.

Takže… byla v procesu dostat se z Gold Valley, pryč z vinice, aniž by ji zapálila, a pryč od Jericha. To vše jednou provždy. Byl v každém případě součástí problému, protože jeho blízkost ji ničila. Pořád ještě bydlela v Cowboy Wines a cítila se zahlcená a napůl udušená otcovou dokonalostí. A tak se chystala utéct do Portlandu, kde chtěla začít pracovat na ranči.

V poslední době taky přemýšlela o tom, že by tam mohla s Donovanem ztratit svoje panenství. Ne. Rozhodně ho s Donovanem ztratí. Mohla by si tenhle dárek dát k Vánocům. A zapomene na Jericha a na to, jak je sexy. A na to, že ji koupí jejich vinic naprosto zničil. Ta vinice byla jejím snem tak dlouho, jak si jen dokázala vzpomenout. Byla jejím jediným cílem. Okopávala na ní půdu, až jí krvácely ruce, a totéž dělali všichni ostatní. Celá léta. A teď je to najednou všechno pryč. A aby toho nebylo málo, i přes to všechno si pořád myslela, že je sexy. I když na něj byla rozzuřená. I přes to, že měl prakticky každou noc v posteli jinou ženskou. Ale na tom nezáleží. Rozhodně ne. Protože s ním vlastně ve skutečnosti nechtěla chodit. Ne. Jen se k němu chtěla přimknout jako břečťan k silnému stromu.

A kdo by nechtěl? Byl vážně neuvěřitelně pohledný. Vysoký, nádherně stavěný, vypracovaný. Ztělesněný hřích v kovbojských botách a klobouku. A upnutém tričku a džínsech. A i když jí už všichni kovbojové lezli na nervy, zároveň jejich estetiku měla ráda.

Když jí bylo třináct let, přišla o maminku, a to ji navždy poznamenalo. Tehdy úplně ztratila půdu pod nohama, rozpadl se jí celý svět a ona se co nejpevněji držela všech těch kousků, které zbývaly. Měla otce, měla bratry a nejdůležitější věcí na světě pro ni bylo to, aby mezi ně zapadla. Věděla velmi dobře, že to s ní otec v době, kdy truchlila, neměl vůbec snadné, takže se snažila chovat… stoičtěji. Potlačila své touhy experimentovat s make-upem, šaty a podobně. Stala se z ní kovbojka, jakou se měla stát. Ale ani tyto snahy ji nikam nedovedly, takže… Takže věděla, že musí zkusit něco jiného. Musí zkusit zjistit, co by mohla dělat, čím by mohla být.

Donovan je jiný. Sofistikovaný. To místo, kde vedl své stáje, nebyl ranč. Takže nebude pomocnice na ranči. Bude trénovat koně. Bude se hezky oblékat a bude svobodná. A nebude panna. Jestliže si její otec myslí, že nepotřebují vinice, pak tady s nimi nemusí být. Při té myšlence se jí silně sevřelo srdce. Nechtěla svou rodinu vysloveně opustit, to ne. Ne úplně. Matka jí umřela, když byla ještě malá holka, a její otec se o ni staral hezky. Ale nevěděl, co to znamená mít dceru. Ano, miloval ji. Tím si byla jistá bez ohledu na to, jak to bylo v době po matčině smrti těžké. Ale vůbec ho nenapadlo, že by mohla chtít kousek tohoto místa, nenapadlo ho to dokonce i navzdory tomu, že tady většinu svého života pracovala. A její bratři… to byli taky pěkní otravové. Hrozní! Ale vždycky ji milovali. Pravda je prostě taková, že teď potřebuje prostor a odstup. Hlavně odstup. A měla plán, jak ho získat.

Zvedla telefon a podívala se na vzkaz.

Kdy vlastně hodláš přijet?

Přemýšlela jsem, že bych přijela ve vánočním týdnu.

Vlastně přemýšlela, že by odjela hned zítra. Ano. Že by konečně odsud vypadla. Ještě nikdy předtím netrávila Vánoce jinak než se svou rodinou. Tohle by byla taky součást jejího vzdoru. Protože neměla v úmyslu s nimi svůj odjezd konzultovat. Prostě… prostě odjede. Bude si dělat, co chce. Nemusí je žádat o svolení, ani to neudělala. Neřekla jim nic o tom, nad čím přemýšlí, nepověděla jim ani to, jak je rozzuřená. Proč by to dělala? Její otec se stejně nechtěl zabývat jejími emocemi. Kromě toho tady už skoro nebýval. Neměla tušení, co se to s ním děje, ale prakticky nebyl doma. Její bratři byli už ženatí a navíc se ženami od Maxfieldových a tak. Což znamenalo, že oni budou pracovat na svých úžasných vinohradech. Nebo, a to bylo ještě horší, budou čekat, že se k nim přidá. Ne, že by neměla ráda svoje švagrové. Měla je ráda, ale byly prostě na ni trochu moc.

Tečka.

Cricket byla v jejím věku, takže předpokládala, že by se z nich mohly stát přítelkyně. Ale bylo to… Nedovedla si představit, že by se sblížila s dívkou, která spí s jejím bratrem. Hm. Uvidíš, že to bude fajn. Mám pro tebe pokoj. Jenže ona doufala, že by mohla bydlet s ním. Takže… věděla, že musí něco udělat. Vymazat si toto místo z hlavy, tu bolest ze srdce, svoji hloupou a zbytečnou přitažlivost k Jerichovi, k muži, který ji obral o celou budoucnost. K muži, který jí v hlavě zabíral až příliš mnoho místa.

Při té myšlence se jí sevřel žaludek. Vážně doufala, že tam její bratr bude mít pro ně dva pokoj, který by spolu mohli sdílet. Byla na to připravená. Na tu změnu. Na něco nového. Na příležitost být jiná. Chtěla si vybudovat své místo ve světě. Ale teď už věděla, že k tomu nepotřebuje Cowboy Wines. Nesmí je potřebovat.

Jericho byl unavený do morku kostí. A už zbýval jen den nebo nanejvýš dva, kdy bude muset odjet na rodinné Vánoce. Nejraději by nikam nejel. Zatraceně, nejraději by se zachoval jako mizera a celou tu dobu zůstal tady bez ohledu na to, jak často ho Daltonovi zvali. Přede dvěma měsíci ho kontaktoval West Cladwell, jeho nevlastní bratr, a odhalil mu jeho spojení s rodinou Daltonových. Bylo zřejmé, že Hank předpokládá, že na něj Jericho bude rozzuřený a nebude s ním chtít mluvit. Vyšlo totiž najevo, že nejedno z jeho dětí roztroušených všude možně mělo dojem, že o nich věděl, ale nejevil o ně žádný otcovský zájem. Ale to údajně nebyla pravda. West se zavázal k tomu, že bude jakýmsi… předvojem, že se s ním potká v saloonu v Gold Valley, vysvětlí mu situaci a povypráví mu, jak se on sám stal součástí Daltonova klanu.

Byla tady ale jedna věc, a to ta, že Jericho už o svém spojení s Daltonovými věděl. Věděl o něm už od doby, kdy byl dost starý na to, aby chápal, že všichni musí mít nějakého otce a že tomu jeho na něm ani v nejmenším nezáleží. Ukázalo se ale, že se mýlil. Hank Dalton o jeho existenci neměl ani ponětí. Proslavený jezdec rodea zplodil celý regiment dětí, o kterých nevěděl. Za svých divokých let, kdy jezdil od rodea k rodeu, podváděl svou ženu a očividně si neuměl nasadit kondom, zplodil spoustu potomků, kterým bylo v současné době kolem třiceti. Některé měl se svou ženou Tammy, jiné s jinými ženami.

Vypadalo to, že on byl poslední, koho vypátrali, a to nejspíš vzhledem k tomu, že Hank neznal jeho křestní jméno. A jeho příjmení bylo zkrátka až příliš obvyklé. Hank byl v Gold Valley proslulý a Jerichova matka se nikdy netajila tím, kdo je jeho otcem. Zemřela ale, když bylo Jerichovi teprve šestnáct let; pak si ho k sobě vzala rodina Cooperových. Dokončili jeho výchovu a postarali se o to, aby nikdy nic moc nechtěl. Rakovina je prevít, vzala mu jeho milující matku příliš brzy, což byla bolest, kterou měl s Cooperovými společnou. Moc o tom nemluvili, pocity u nich nikdy nebyly příliš vysoko na seznamu priorit, ale všichni to prostě… věděli. To stačilo. Oni stačili. A on prostě… Jeho máma to podávala tak, že ji Hank odmítl, a Jericho od něj už nechtěl ani jedinou zatracenou věc.

Jenže ta situace byla ještě trochu komplikovanější. Ukázalo se, že tím, kdo se vypořádával s bývalými Hankovými milenkami, byla jeho žena Tammy. Hank sám o ničem skoro nikdy nevěděl. A tak… A tak se Jericho rozhodl, že to nakonec udělá. Že na ty rodinné Vánoce pojede, i když neměl ponětí, co z toho pro něj vzejde. Strávil celý svůj život bez skutečné rodiny, takže byl upřímně zvědavý na to, jaká taková velká rodina vlastně je. Jeho rodina. Naštěstí věděl, že tady v době jeho nepřítomnosti bude Honey, která dohlédne na vinice. Kromě toho jí Jackson a Creed určitě pomohou. Byli pro něj jako bratři. A Honey… Honey se mu dostala pod kůži způsoby, o nichž raději nechtěl moc přemýšlet. Znal ji od doby, kdy byla nohatá a hubená holka. Teď z ní byla dlouhonohá a štíhlá žena, která mu rozehřívala krev v žilách a nutila ho přemýšlet, jestli je peklo opravdu tak nepříjemné místo, jak se říká, nebo jestli by mohl risknout, že není, a něco si s ní zkusit. Protože jen Bůh sám ví, že pokud by se jí dotkl, Jackson a Creed by s radostí narazili jeho hlavu na kůl.

Kdyby byl mužem, který by jí byl schopen nabídnout něco extra, mohlo by to být jiné. Ale pro něj byla láska obětí a on veškerou krev v tomto směru už kdysi dávno prolil. A tak si nic nezkoušel. Tedy… s ní. Pokud pominul tu nechtěnou přitažlivost, kterou k ní cítil, byla dobrá v práci a byl si jistý, že během vánočních prázdnin zvládne vinici řídit levou rukou. Měl pocit, že od doby, kdy to tady koupil, pracuje snad ještě usilovněji. A to, že tady on osobně nebude, taky nezpůsobí problémy, protože v této době se zrovna moc nedegustovalo. Jistě, měli několik soukromých akcí, ale jinak se v této roční době lidé scházeli spíš doma, seděli na dvorcích a poslouchali hudbu. Možná, že souhlasil se schůzkou s Daltonovými částečně i proto, že měl konečně úspěch. Dostal se v životě vážně hodně daleko, a to i bez Hanka. A to začal z ničeho a svůj první ranč koupil až po mnoha letech, co na něm tvrdě pracoval. Pak koupil další. A další. Expandoval a měl zisk. A dostal se do bodu, kdy si říkal, že by mohl zkusit koupit vinice. Teď měl několik různých podnikání, která tak či onak souvisela se zemědělstvím. Byl zkrátka úspěšný, ať se na to člověk díval, z které strany chtěl, takže nepotřeboval od Daltonových soucit ani peníze.

Existovala doba, kdy by je potřebovala jeho matka. Dostali od Hanka jednoduchou usedlost, ale její rakovina je zruinovala, takže na konci zůstal s prázdnýma rukama. Ano, nějakou dobu se tím užíral a byl zahořklý, dokud nepochopil, že tou nejlepší pomstou bude, když si vybuduje dobrý život a získá bohatství. Takže těžce pracoval a taky si pořádně užíval. Rodina, manželství… tohle nebylo nic pro něj.

Vkročil do degustační místnosti a uviděl u stolu Honey, která se skláněla nad svým telefonem. Měla na sobě modré džínsy, které vypadaly, jako by jejich jediným úkolem bylo obepínat jí zadeček tak pevně, jak je to jen možné. Ne. Honey nebyla jeho sestra. A taky jí bylo teprve o něco málo víc než dvacet dva. Byla prostě moc mladá, moc dychtivá, a daleko spíš by ho kousla do zápěstí, než políbila, kdyby si na ni něco zkusil. Byla jako divoká kočka, a to se mu bohužel moc líbilo. Přesně věděl, kdy si svého zájmu všiml, a dělal všechno možné, aby na tu situaci už nikdy nemyslel.

Bylo to loni v listopadu, když Creed oznámil své zasnoubení se ženou z konkurenční rodiny, protože byla těhotná.

Honey byla vzteky bez sebe. „Člověk si přece někoho nebere jen proto, že ho vzrušuje! To je hloupost!“

„No dobře. Ale co to těhotenství?“

„Nechápu, jak jsi mohl být takový hlupák. Nejsi přece malé děcko.“

„Honey, uvidíme, jestli si vždycky zachováš chladnou hlavu, až poznáš, co je to fyzická touha.“

„Já bych kvůli nějakému pitomému chlapovi nikdy takhle nezblbla, to mi můžeš věřit.“

Pronesla to s naprostou jistotou a tehdy se v něm něco zlomilo. Otřáslo. Uvědomil si, že je to žena, a přemýšlel, jaký muž by ji mohl donutit, aby ztratila hlavu. Jeho okamžitá vnitřní reakce byla, že tím mužem je… on. Tehdy chtěl odtamtud utéct, jako by měl kalhoty v jednom ohni, ale místo toho zůstal, jako by o nic nešlo, a ten požár zkrotil na míru, kterou dokázal ovládnout. A to od té doby dělal pořád.

„Dobré odpoledne.“

Pomalu zvedla hlavu, obrátila se a klidně se na něj podívala. „Jericho. Ahoj.“

„Nacvičuješ si ten výraz před zrcadlem?“

„Jaký výraz?“ podivila se a její klid trochu zakolísal.

„Vidíš? Teď jsi to ty,“ pousmál se. „Potřebuju, abys tady přes Vánoce na všechno dohlédla. Já musím odjet.“

„Prosím?“

„Slyšela jsi mě.“

Zamrkala a nevěřícně na něj hleděla svýma očima barvy dobře vyzrálé whisky. „Myslíš si… Myslíš si, že snad jsi můj šéf, Jericho?“

„Honey,“ pronesl a uvědomil si, že pokouší osud. „Já teď tuhle vinici vlastním. A ty pro mě pracuješ.“ To on bude podepisovat šeky. Možná si to neuvědomila, ale je to pravda.

„Dávám výpověď,“ řekla.

„Cože?“

„Dávám výpověď. A vlastně odjíždím.“

„Ty odjíždíš?“

„Jericho, vždycky opakuješ všechno, co ti nějaká žena řekne? Protože jestli ano, těžko se mi věří, že máš u nich takový úspěch.“

„Nemám u nich úspěch kvůli mým konverzačním schopnostem,“ odsekl.

Tváře se jí zbarvily do červena. Byl by ale blázen, kdyby z toho něco vyvozoval.

„Je mi celkem jedno, proč ženy vyhledávají tvoji… společnost. Já ji nevyhledávám. Odjíždím. Dostala jsem práci.“

„Tys…“ Uvědomil si, že zase chtěl opakovat to, co řekla. „Kde?“

„Nahoře. Kousek od Portlandu.“

„A co budeš dělat? Budeš otročit v nějaké kavárně a dělat, že vidíš ráda všechny ty kretény, co si tam přijdou dát slabé kapučíno?“

„Nebudu ve městě. Budu na ranči, který je kousek za ním. Jsou to velké koňské stáje. Dostala jsem tam práci jako trenérka koní.“

„Jak se to tam, k čertu, jmenuje?“

„Do toho ti nic není.“

„A ví o tom tvůj otec?“

„Můj otec je příliš zaneprázdněný s… No, vypadá to, že nadšeně oženil své syny s Maxfieldovými.“

„Co tím chceš říct?“ Věděl velmi dobře, co tím chce říct. Cash Cooper měl v mládí žhavou aférkou s Lucindou Maxfieldovou. Rozdělil je čas a řetězec nedorozumění. Ale od doby, kdy se její manželství s Jamesem rozpadlo a Cashova žena zemřela, měl podezření, že ti dva ten svůj dávný románek znovu rozdmýchali. A zdálo se, že Honey si myslí naprosto totéž.

„Vypadá to, že Maxfieldovy ženy mají nepřekonatelnou přitažlivost pro muže z mojí rodiny.“ Potřásla hlavou. „Jenže já nechci strávit Vánoce v jejich vinařství. Nechci být součástí té jejich pompézní rodiny. Nechci, abys vlastnil Cowboy Wines. Chtěla bych, aby všechno bylo jako dřív. To ale samozřejmě nejde, a to znamená, že musím odjet já. Mám dobré místo a… Donovana mám doopravdy ráda.“

„Kdo je Donovan?“ zeptal se a přimhouřil oči. Jackson a Creed tady momentálně nebyli, což znamenalo, že je na něm ujistit se, že Honey neprovede nějakou hloupost. Honey byla důvěřivá možná až příliš. Co na srdci, to na jazyku. A z důvodu, že něco tajila, se mu v hlavě rozezněly varovné zvony.

„Vlastní ty koňské stáje,“ řekla vzdorně. „A mluvila jsem s ním přes telefon na aplikaci.“

Sevřel se mu žaludek. „Vysvětli mi to.“

„No, když to teda musíš vědět, potkala jsem ho na seznamce,“ prohodila vzdorně.

„Ty jedeš za chlapem, pro kterého máš pracovat a kterého jsi potkala na seznamce?“

„Ano.“

„Chceš říct, že si na seznamce hledá pracovní sílu? Tím určitě porušuje nějaký zákon.“

„Možná to tak je, ale já jsem s tím dobrovolně souhlasila. Kromě toho –“

Přerušil ji a zdvihl obě ruce dlaněmi vzhůru. „Honey, tohle rozhodně nezní jako bezpečná situace. Myslím, že bys měla utíkat, co ti nohy stačí.“

„Nejsem žádné dítě, Jericho. Nenechal jsi mě domluvit. Kromě toho s ním nebudu jen pracovat.“

„Zatraceně. To ne.“ Pocítil divoký hněv. Honey není pro něj, to věděl. Ale určitě nedovolí, aby utekla na sever za nějakým chlapem, co má stáje, to byla ta největší blbost, jakou kdy v životě slyšel, a navíc s ním začala ještě k tomu hned spát. Jen na to pomyslel a viděl rudě. „Ne,“ opakoval. „To neuděláš. Zůstaneš tady.“

„Možná z toho utrpíš šok, Jericho, ale musím ti připomenout, že mi neporoučíš. Nemůžeš mi říkat, co mám a nemám dělat. Nemáš ani v nejmenším co mluvit do toho, jak naložím se svým časem. Protože ti do toho nic není.“

„Něco mi do toho je, Honey, ať se ti to líbí, nebo ne.“

„Nejsi můj bratr, ty pitomče. A nejsi ani můj šéf a tohle není tvoje rozhodnutí. Odjíždím. A odjíždím zítra. Už mám všechno sbaleno.“

„To je problém, protože i já zítra odjíždím.“

„Zní to jako tvůj problém.“

„Honey…“

„Ne,“ odpověděla. „Já jsem z toho venku. Měla jsem být první na řadě s koupí těchhle vinic. Ale můj otec to se mnou nikdy nekonzultoval. A tys nikdy nevzal v úvahu, jaké mám z toho pocity. Teď předstíráš, že si o mě děláš starosti, když jsi přitom koupil vinice mojí rodiny, aniž bys jedinkrát pomyslel na to, že bych je třeba mohla chtít…“

„Nevěděl jsem, že o tom s tebou Cash nemluvil.“ Cítil se za to prohlášení trochu provinile, protože Jackson mu docela otevřeně oznámil řekl, že z toho rozhodnutí Honey nebude šťastná. A on se rozhodl to celé ignorovat. Rozhodl se, že bude pokračovat dál, protože to chtěl. V tomhle světě toho nebylo mnoho, co by mohl prohlásit za svůj odkaz. Jeho matka byla mrtvá; jeho otec s ním nikdy nechtěl mít nic společného, nebo to si aspoň myslel. Jeho život na Cowboy Wines byl nejblíž tomu mít rodinu, Cooperovi byli něco jako rodina. Takže chtěl kus toho místa pro sebe. Kus místa, na kterém mu záleželo. A když chtěl Cash skončit… Nikdy se před ním nezmínil o možnosti, že by to tady prodal Honey. Přece jí to nesebral. A ona od té doby taky nic neřekla, jedinou zatracenou věc!

Ale její štěstí pro něj něco znamenalo. A Cooperovi také. A právě proto nikdy nic neudělal, jakkoli se mu Honeyin zadeček v těch upnutých džínách pekelně líbil. Vždyť všude kolem byla spousta žen, které byly více než ochotné zahřát mu na pár hodin postel. Zařekl se, že se sestrou svého přítele si nic nezačne, ale taky nedovolí, aby ona zahřívala postel nějakému chlapovi jen proto, že je naštvaná až na půdu. Tohle byl špatný nápad od samého začátku a nemělo smysl dělat něco, co nutně povede k průšvihu.

„Na tom, jestli jsi to věděl, nebo nevěděl, vůbec nezáleží. Měl sis se mnou promluvit. Všichni jste si se mnou měli promluvit.“

„Jde o to, že jsem to tady chtěl.“ Připadalo mu, že bude nejlepší, když bude mluvit naprosto upřímně. „Chtěl jsem to za každou cenu, ať jsi z toho šťastná, nebo ne.“

„No, šťastná rozhodně nejsem. Ale na tom už nezáleží, protože tady dál nešťastná nebudu. K čertu s tebou.“

Obrátila se a vyšla z místnosti. Musel potlačit nutkání jít za ní. Honey a její změny nálad nebyly jeho problémem. Musel se zabývat důležitějšími věcmi, například tím, aby měl všechno zařízeno, než odjede k Daltonovým. Bylo mu jasné, že když zavolá Jacksonovi nebo Creedovi, prozradí Honeyin plán. A to by bylo patrně nejlepší.

Vzal do ruky telefon a ťukl na Jacksonův kontakt. „Ahoj. Budu potřebovat příští týden pomoct s vinicemi.“

„Dobře.“

„Jedu ke svojí rodině.“

„Ke tvojí rodině?“

„Jo. Za otcem. Za Hankem Daltonem.“

„No páni.“

„Neříkej to tak. O nic moc nejde.“

„To tedy jde,“ trval na svém Jackson. „Takže konečně vzal na vědomí tvoji existenci?“

Jerichovi se o tom nechtělo mluvit, ale taková byla teď skutečnost, takže se tomu nemohl vyhnout. „On o mojí existenci nevěděl.“

„Zatraceně.“

„Vážně to neberu jako něco velkého, takže nevím, proč bys to tak měl brát ty.“

„Protože to je zatraceně velké.“

„Tak by to bylo jen v případě, že si myslíš, že z toho vzejde velká a šťastná rodina. Ale já tam jedu jen na Vánoce. Tak to je.“

„Dobře. Klidně ti pomůžu.“

A v této chvíli byl mohl Honey vyzradit. Ale neudělal to. „Díky.“

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy První objetí.
Pokud se Vám ukázka líbila, na našem webu si můžete zakoupit celou knihu.