Jules Bennettová

Důležitější než pomsta

Překlad: Bohdana Hyťhová

Milá čtenářko,

ať se nám to líbí, nebo ne, podzim je neodvolatelně zde a s jeho nevyzpytatelným počasím přichází i příležitost v klidu spočinout s romantickou knihou.

V edici Desire Vám přináším tři romance, které se odehrávají ve vedení velkých firem, kde naši hrdinové čelí jak náročným pracovním výzvám, tak i nutnosti podívat se pravdě do očí v oblasti svého intimního a emočního života. A i když by nejednou dali přednost raději řešit právě pracovní problémy, naštěstí pochopí, že příležitost, kdy na jejich dveře zaklepe láska, není radno promrhat.

Věřím, že ve společnosti mých příběhů strávíte příjemný čas.

S láskou

Váš Harlequin

Název originálu:

Hidden Ambition

První vydání:

Harlequin Books, 2020

Překlad:

Zdeněk Uherčík

Odpovědný redaktor:

Bohdana Hyťhová

© 2020 by Harlequin Books S.A.

© For the Czech Republic edition by HarperCollins Polska sp. z o.o., Warszawa 2021

Tato kniha je vydána na základě licence Harlequin Books S.A.

Všechna práva vyhrazena, včetně práva na reprodukci části díla v jakékoliv podobě.

Všechny postavy v této knize jsou fiktivní. Jakákoliv podobnost se skutečnými osobami, žijícími či zesnulými, je čistě náhodná.

Harlequin a Harlequin Desire jsou ochranné známky, jejichž vlastníkem je Harlequin Enterprises Limited a které byly použity na základě jeho licence.

HarperCollins Polska je ochranná známka, jejímž vlastníkem je HarperCollins Publishers, LLC. Název ani známku není možno použít bez souhlasu vlastníka.

Ilustrace na obálce byla použita po dohodě s Harlequin Books S.A. Všechna práva vyhrazena.

ISBN 978-83-276-6599-7 (EPUB)

ISBN 978-83-276-6600-0 (MOBI)

ISBN 978-83-276-6601-7 (PDF)

HarperCollins Polska sp. z o.o.

ul. Domaniewska 34A, 02-672 Warszawa

Elektronické formáty: Katarzyna Rek / Woblink, Poland

PRVNÍ KAPITOLA

Haley Shawová se přehrabovala mezi krabicemi zákusků a opulentními kyticemi. Stále nemohla najít tu zatracenou žlutou fixu.

„To je ale pohled.“

Ten hluboký, hrdelní hlas byl velice známý… a velice vzrušující.

Haley se narovnala a otočila se na šklebícího se sexy Chase Hargrovea. Ten neodbytný muž se snažil získat velice žádanou pozici výkonného ředitele společnosti Black Crescent.

Úspěšná investiční firma měla za sebou velice těžké časy a Haley si vším prošla spolu s ní, a proto se také u ní scházely všechny životopisy a pozornosti od uchazečů o lukrativní místo. Z toho důvodu byl její vždy úhledný stůl zavalený dárky.

„Předpokládám, že jste měl na mysli všechny ty květiny a krabice kolem, ne to, že na vás při hledání fixy neúmyslně vystrkuju zadek,“ poznamenala a uhladila si úzké, šedomodré šaty.

Upřel na ni pohled sytě hnědých očí. „Samozřejmě.“

To jistě. Ten úšklebek ho prozrazoval a měla z něho silný pocit, že mocní muži jako Chase si drží karty blízko u těla a emoce hezky pod pokličkou. Poznala, že ji chce znervóznit a vykolejit. Ale aby doopravdy získal její pozornost, potřeboval by víc než osobní mužné kouzlo a trochu flirtu.

Haley byla hrdá na svůj nekompromisně profesionální přístup. Aby se dostala až sem, tvrdě pracovala a musela překonat mnoho nelehkých překážek. Byla sice asistentkou výkonného ředitele, ale na chod Black Crescent měla významný vliv a nikdy nedovolila, aby se emoce nebo muži stavěli mezi ni a její povinnosti.

Dokonce ani tento, který měl skutečně velkou šanci získat prestižní místo výkonného ředitele, a stát se tak jejím novým šéfem.

„Máte domluvenou schůzku?“ zeptala se ho, přestože věděla, že určitě nemá.

Chase tady byl v posledních týdnech od chvíle, kdy současný ředitel Josh Lowell oznámil, že odstupuje z pozice výkonného ředitele, pečený vařený. Chase odevzdal k posouzení impozantní životopis, a před několika málo týdny byl dokonce na pohovoru. Místo výkonného ředitele měl původně dostat Ryan Hathaway, ale ten nakonec nabídku odmítl. Hledání pokračovalo a Chase se posouval na první místa seznamu uchazečů. Usiloval o tu práci… a také o ni.

Ne že by jí vadilo to příjemně vzrušující vyrušení, ale měla co dělat a potřebovala dokončit práci. To ale nepůjde, dokud tady bude Chase jenom stát a upírat na ni ten svůj vyzývavý pohled.

Možná tady skutečně byl kvůli práci, ale flirtování věnoval neúměrně mnoho času.

Haley byla Joshovou pravou rukou a všichni ji proto považovali za strážkyni nejvyššího postu ve firmě. Musela přiznat, že jí všechna ta pozornost, spojená s výměnou výkonného ředitele, nevadila. Kdo by se zlobil kvůli každodennímu přísunu zákusků, květin a čokolády?

„Jistěže mám schůzku,“ opáčil s provokativním úšklebkem. „S vámi.“

„Proč se mnou?“ zeptala se nedůvěřivě a založila si paže na prsou.

„Na oběd.“

Ach, byl pěkně prohnaný. Myslel si, že sem nakráčí, udělá na ni oči, a ona si s ním hned domluví rande? Zjevně o ženách nic nevěděl… přinejmenším ne o ní. Nedovolila by, aby ji cokoli rušilo v práci. Alespoň před ním to nikdy kvůli nikomu neudělala.

„Nemám čas na oběd.“ Zvedla jednu vázu, pak druhou a hledala věci, které v tom zmatku poztrácela. „Ale vy klidně jděte a užijte si ho.“

„Co to hledáte?“ zeptal se. Bylo zřejmé, že s odchodem nijak nespěchá.

„Fixu. Stále se mi tady vrší všemožné dárky, a nemám už místo na potřebné věci. Normálně má všechno na stole své pevné místo, ale teď…“ Rezignovaně mávla rukou.

„Cestou na oběd můžeme nakoupit tolik fixů, kolik budete chtít, abyste je příště už nemusela hledat,“ navrhl. „Já platím.“

Haley krátce vzhlédla. Snažila se potlačit to šimrání v břiše, které se ozývalo při pohledu na přitažlivého chlapíka, jenž se nabídl, že jí koupí dolarové fixy.

Jak dokonale padnou jeho široká, pevná ramena do toho elegantního černého saka? Jak je asi rozcuchaný, když po milování vstane z postele své milenky? Z její postele ale rozhodně vstávat nebude, nemá tedy proč si něco takového představovat.

Měla na práci mnoho důležitých věcí, ale nechat se rozptylovat mužem, který neměl zájem o ni, ale jenom o to, jak dalece mu může pomoct se získáním místa výkonného ředitele, mezi ně nepatřilo.

Telefon na stole zazvonil. Povzdechla si. „Omluvte mě, ale musím pracovat.“

Přijala hovor, a když za nějakou chvíli zavěsila, překvapeně zjistila, že doopravdy odešel. Byla si ale naprosto jistá, že se vrátí. Takoví muži jako Chase Hargrove se nikdy snadno nevzdávají.

Chase sevřel své překvapení v ruce a už podruhé toho rána zamířil do budovy Black Crescentu. Rozhodnost a touha po pomstě byla kombinace, kterou nedokázalo překonat žádné odmítnutí.

Bylo mu úplně jedno, kolikrát se tam bude muset znovu objevit, trochu flirtovat nebo kupovat různé hloupé pozornosti, ale dokáže to. Trocha podlézání nebyla vůbec nic proti tomu, co si jeho rodina kdysi vytrpěla od Vernona Lowella.

Ten slizký parchant rozházel miliony před tím, než před patnácti lety nadobro zmizel, ale Chase nikdy nezapomene, čím pak musela jeho rodina projít, když Vernon jeho otce falešně obvinil a svalil na něho část viny.

Vernon velice pečlivě nastražil stopy vedoucí přímo k jeho dveřím, a Chaseův otec proto skončil na několik dlouhých let ve vězení.

Teď měl Chase příležitost vykonat vlastní spravedlnost, protože Vernon, hlavní viník, nebyl nikdy dopaden. Jeho syn Josh byl právě u kormidla společnosti a Chase neviděl důvod, proč ho z pomsty vynechat.

Nečekal sice, že by mu pomsta po letech přinesla nějaké výhody, ale pohled na velmi hezkou Haley Shawovou byl rozhodně nečekaný bonus. Její klid ho dráždil, a když mohl, trochu si do ní rýpl. Proto mu ani trochu nevadilo, že ho přistihla, jak jí upřeně zírá na zadek.

Nebyl žádný hňup, a zároveň také ženy nijak nevyužíval. Vážil si jich, ale kdyby na jejím místě byl muž, šel by za svým cílem docela jinou cestou.

Prošel vysokými dvoukřídlými skleněnými dveřmi, pokývl recepční za stolem a zamířil k výtahům. Už brzy mu tohle všechno bude patřit. Chase měl renomé a skvělou kvalifikaci na místo výkonného ředitele. A i kdyby mu to náhodou nepodařilo, bude mít aspoň možnost dostat Black Crescent nadobro na kolena. Nic jiného si nezasloužili a Haley mu v tom nechtěně pomůže.

Chase rozhodně nepotřeboval nejvyšší post v téhle společnosti. Rozhodně netrpěl nedostatkem peněz, ale nevadilo by mu zařadit do svého portfolia další už dobře zaběhnutou investiční společnost.

Vystoupil z výtahu a šel ke kruhovému Haleyinu pracovnímu stolu. Znovu ho ovanula příjemná, silná vůně květin. Nijak ho nepřekvapovalo, že všichni kandidáti soupeřili o její pozornost, ale byli velmi předvídatelní. Luxusní značkové bonboniéry? Opulentní kytice? Zákusky z místního vyhlášeného pekařství? Prosím. Všichni ti kandidáti byli nudní amatéři.

Haley stála zády k němu, v ruce držela štos papírů a něco si pro sebe mumlala. Žena překvapená při práci byla nesmírně sexy, ale on zde teď nebyl kvůli svádění. Škoda. Nevadilo by mu, kdyby se s Haley setkal za nějakých jiných okolností. Byla stylová, chytrá, silná, krásná… Byla dokonalým ztělesněním sex-appealu.

Zahnal dotěrné chlípné myšlenky a poklepal na desku stolu. Trhla sebou a ohlédla se. Tvář jí rámovaly vlnité světlé vlasy.

„To už jste zpátky?“ zeptala se lehce přezíravým tónem a nakrčila obočí.

Ta dobře cílená ironie jen zvyšovala její přitažlivost. Musel přiznat, že tohle rozhodně nebyla nuda. Vlastně se na ni už nějakou chvíli těšil.

Zvedl ruku s dárkem. „Něco jsem vám přinesl.“

Sjela pohledem k tomu, co svíral v dlani a otočila se k němu. „Vážně?“ Zasmála se a obešla stůl. „Kytice fixů?“

Natáhl ruku. „Svůj fix nemůžete najít a obyčejných kytic a zákusků už máte plný stůl.“

Na okamžik se zadívala na pestrobarevný svazek. Její široký úsměv na něho zapůsobil jako úder touhy přímo do žaludku. Kvůli tomu sem sice nepřišel, ale její jednoduchý, přímočarý styl a přirozená krása v něm vyvolávaly něco, o co právě teď nestál.

Ale žádost a touha nemají žádná pevná pravidla. Nedokázal nevnímat její přitažlivost a napadlo ho, jestli se jí také zmocnilo vzrušení.

„To se vám opravdu povedlo,“ řekla s milým úsměvem. „Obdivuji lidi s nekonvenčním myšlením.“

Chase zastrčil ruce do kapes kalhot. „Obdivujete je natolik, abyste s nimi mohla jít na oběd? Máte přece přestávku na oběd, ne?“

„To sice opravdu mám, ale na oběd s vámi nepůjdu. Mám totiž jiné plány.“

„Zrušte je.“

Zvědavě naklonila hlavu na stranu. „Vždycky jste takový neústupný?“

„Když něco chci.“

A bylo to tady. V očích jí zahlédl něco jako touhu. Tak, to je ono. Když bude takhle pokračovat dál, mohl by získat místo výkonného ředitele, a ještě si k tomu něco užít.

„Dobře,“ souhlasila nakonec. „Půjdeme tedy na oběd, ale nebudeme mluvit o práci.“

To pro něho nebyla žádná překážka. Dokáže z ní dostat užitečné informace, aniž by si to vůbec uvědomila. Nevydělal by své miliardy, kdyby se dobře nevyznal v lidech. Kromě toho, už ji zlomil. A stačil k tomu jenom svazek fixů. Byl si jist, že z ní dostane důležité informace, a ona to ani nepozná.

„Až po vás,“ řekl a ukázal ke dveřím.

Chase vykročil za pohupujícími se boky a musel si stále opakovat, že je tady kvůli pomstě, ne proto, aby přemýšlel, jak rychle by dokázal rozepnout zip a svléknout ji z těch přiléhavých šatů.

Jenom čas ukáže, co bude mít nakonec navrch. Ale Chase nemínil prohrát.

DRUHÁ KAPITOLA

Haley pokývnutím poděkovala dveřníkovi, který jim podržel dveře. Luxusní restaurace jí připadala snad trochu příliš okázalá pro víceméně pracovní oběd dvou prakticky cizích lidí, ale místo vybíral on a ona milovala zdejší středomořský salát.

„Vítejte, pane Hargrove,“ uvítala je hosteska s vřelým úsměvem. „Připravila jsem vám váš stůl.“

Šli za hosteskou až do zadního rohu restaurace a Haley se musela kousnout do tváře, aby mlčela. Od decentního stolu pro dva byl nádherný výhled na téměř celý New York. Ten pohled se jí líbil zvlášť navečer, když zde někdy večeřela.

Jakmile usedli a hosteska je nechala o samotě, tázavě na něho pohlédla. „Kolik žen jste sem už přivedl, pane Hargrove?“ zeptala se.

„Chasei,“ opravil ji s lehkým úšklebkem. „Nebylo jich nijak mnoho.“

„Ale máte vlastní stůl a neumím si představit, že muž jako vy jí sám.“ Nadechla se a pohlédla mu do očí. „Chasei.“

Jakmile vyslovila jeho jméno, sjel pohledem k jejím rtům a ona v tu chvíli zalitovala, že nezůstalo u pana Hargrovea. Ne že by ji pohled na muže nějak zvlášť rozechvíval, ale žádný muž se na ni nedíval, jako kdyby ji chtěl sníst… alespoň už dlouho ne.

Možná by potřebovala s někým chodit. Možná až přehnaně pracuje. Jakmile nastoupí nový ředitel, začne pracovat na svém společenském životě. Ale ne s někým jako je Chase Hargrove.

Chase byl muž, který nepochybně miloval krásné věci, vždycky měl v náruči nádherné sexy ženy a vyžadoval, aby se mu lidé klaněli. Za ta léta strávená v branži takových lidí viděla až až, proto přesně věděla, co takový muž chce. Rozhodně nebyla jeho typ.

Ne, Chase s ní nepochybně flirtoval jenom proto, aby získal vrcholný post v Black Crescentu. Nebyla hloupá, ale jestli mu to udělá dobře, dovolí mu, aby s ní dál hrál tuhle svoji malou hru. Navíc jako prémii získala pěknou sadu fixů a vynikající oběd, takže to nebylo úplně marné. Kromě toho výhled od stolu byl překrásný.

„Mám dost sebevědomí na to, abych jedl sám,“ odpověděl. „Často sem chodím se známými a přáteli, jednou nebo dvakrát jsem tady měl schůzku.“

„A do které kategorie řadíte mě?“ zeptala se nevinně a uhladila si plátěný ubrousek na klíně.

Kvůli těm jeho hnědým očím s těžkými víčky by mnohá žena dokázala snadno zapomenout, s kým má tu čest. Ale přes to, co si o ní její rodina celá léta myslela, nebyla Haley žádná hloupá naivka.

Bez pomoci svých rodičů musela tvrdě pracovat, aby se dostala tam, kdy byla teď. Být asistentkou ředitele nebyla snadná práce, a často byla, vzhledem k množství zákulisních úkolů, o nichž málokdo věděl, podceňována. Kvůli tomu pro Joshe ale nepracovala. Často se v různých otázkách neshodli, ale zároveň se respektovali.

A nyní spolupracovali ještě úžeji na hledání vhodného náhradníka do funkce výkonného ředitele, který by společnost Black Crescent vedl vstříc úspěšné budoucnosti.

Haley byla hrdá na to, že zůstala věrná společnosti, která prošla jedním z největších skandálů, jaké toto město za dlouhá léta pamatovalo, ale opět povstala z popela.

Měla sice jenom téměř bezejmennou veřejnou vysokou školu, ale její akademický titul nebyl o nic horší než titul jejího bratra z Ivy League.

„Ve které kategorii chcete být?“ opáčil.

Haley se rychle vrátila do přítomnosti, stiskla rty a uvažovala, co říct. Naštěstí přišel číšník. Chase ho samozřejmě znal jménem, protože se zeptal na práci, udělal vtip, zasmál se. Tohle musela být jeho oblíbená restaurace… nebo mu patřila.

Josh jí věřil, že vidí věci, které nejsou na první pohled všem lidem zřejmé. Najatá personalistka Allison Randallová profesionálně prověřila Chaseův životopis. Všechno bylo dokonalé.

Až příliš? Haley si umínila, že se důkladně podívá na Chaseovu minulost a zjistí, o co mu ve skutečnosti jde. Jeho životopis byl sice opravdu pozoruhodný a všechna doporučení prověřili, ale chtěla vědět ještě víc. Chtěla ho poznat z té lidské stránky, kterou životopis neodhalil.

Haley tak docela nevěřila, že by tohle všechno podstupoval jenom proto, aby se stal výkonným ředitelem Black Crescentu. A také nevěřila tomu, že se ji snaží přesvědčit, aby s ním skutečně chodila. Tak možná dostat ji na nějaký čas do postele.

Objednali si pití a číšník odešel. Než mohli pokračovat v rozhovoru, zazvonil jí mobil. Vyndala ho z kabelky a omluvně se usmála.

„Musím to vzít.“

Chase přikývl. „Rozumím. Práce především.“

Ale nebyla to práce, jakou měl zřejmě na mysli, a ona v tuto chvíli nepotřebovala soukromí. Pohodlně se opřela a přijala hovor.

„Ahoj, Marcusi. Chystala jsem se, že ti hned odpoledne zavolám.“

„Chci s tebou mluvit ohledně posledního financování,“ řekl její nepostradatelný pomocník. „Poslední investor zdvojnásobil původní částku.“

„Opravdu?“ vydechla.

Neuniklo jí, že Chase pozorně naslouchá každému jejímu slovu. Tenhle hovor neměl vůbec nic společného s firmou Black Crescent, zato všechno s její charitou, kterou měla jako vlastní dítě.

„Opravdu. To znamená, že můžeme podporovat ještě sedm dalších studentů.“

Halley pomalu zavřela oči a zhluboka se nadechla. Byla velice ráda, že mohou finančně podpořit další potřebné mladé lidi. Tohle byla ta nejlepší zpráva. Snažila se podpořit co nejvíc žadatelů z místních středních škol.

Její neziskovka Tomorrow’s Leaders podporovala mladé lidi, kteří neměli prostředky na to, aby sami pokračovali ve studiu na vysoké škole. Ne všichni byli ochotni brát si studentskou půjčku, kterou by museli začít splácet ještě dřív, než by si našli nějakou práci. Znevýhodněné děti si zasloužily možnost solidního financování své budoucnosti a Haley byla šťastná, že jim je může poskytnout.

Také kdysi bývala takovým dítětem. Rodiče umožnili jejímu bratrovi nákladné studium na Harvardu, ale to pohltilo všechny jejich životní úspory. Byli přesvědčeni, že se stane věhlasným chirurgem nebo právníkem celebrit… Nevěděla, co s ním vlastně měli v plánu. Věděla jen to, že od ní už nic nečekali a neměli peníze, aby jí po střední škole platili jakékoli vzdělání. Haley proto pracovala do úmoru, aby si zaplatila studium na veřejné škole, a bez jakékoli pomoci pak absolvovala jako nejlepší z ročníku.

„Večer si znovu projdu všechny došlé žádosti,“ řekla Marcusovi. „Ani nevíš, jak velkou mám radost, že pomůžeme ještě dalším dětem.“

„Věděl jsem to. Proto jsem neposílal žádnou textovku, ale rovnou jsem ti zavolal. Doufám, že jsem tě při ničem nevyrušil.“

Pohlédla na Chase. Ani neskrýval, že na ni zírá.

„Načasoval sis to akorát. Ozvu se ti později večer, nebo hned ráno.“

Ukončila hovor a uložila mobil do kabelky.

„Děti?“ zeptal se a povytáhl obočí.

Usmála se na něho. „Vlastně jsou to už chlapci a dívky, ale vzhledem k tomu, že už mi je čtyřiatřicet let, jsou to pro mě děti.“

„Vy pracujete s mládeží?“ zeptal se překvapeně, a snad i trochu ohromeně.

„Už několik let,“ odpověděla Haley hrdě. „Vedu charitu Tomorrow’s Leaders. Je to neziskovka, která pomáhá nadaným studentům, kterým rodinné finanční poměry nedovolují studium na vysoké škole. Ne každý chce, aby mu nad hlavou visel Damoklův meč studentské půjčky, a na sportovní stipendium mnozí samozřejmě nedosáhnou.“

Chase ji napjatě poslouchal a nespouštěl z ní oči. Málokdo věděl, co Haley dělá ve svém volném čase. Byla sice na svoji práci nesmírně hrdá, ale nepatřila k těm, kdo se chlubí, a při hledání nového ředitele a vedení charity stejně neměla čas na žádný společenský život.

„Opravdu působivé,“ řekl a opřel se. „Jste hodně zaměstnaná žena.“

„Proto často obědvám u svého pracovního stolu.“

„Proto jsem dvojnásobně rád, že se mi podařilo vás odtamtud dostat.“

Usmál se na ni. Nemělo by to u ní vyvolávat to příjemné šimrání v břiše, ale tenhle muž byl přitažlivější, než si zprvu připouštěla. Pokud šlo o něho, musela zůstat nohama na zemi.

„Jak dlouho vedete tu neziskovku?“

To bylo téma, o kterém dokázala mluvit pořád. Mimo kancelář, nebo s lidmi z Tomorrow’s Leaders, nemluvila vlastně téměř s nikým. Její rodina dokonce ani pořádně nevěděla, co dělá, ale s ní také nebyla prakticky v kontaktu.

Ale kdo ví, možná se Chase stane dárcem.

„Dvanáct let. Hned po škole jsem začala shánět dárce, abych to mohla rozjet. První rok jsem byla schopná pomoct se studiem jenom jednomu chlapci, ale bylo to lepší než nic. I kdybych dokázala pomoct jenom jednomu člověku ročně, pracovala bych stejně usilovně.“

Chase se naklonil k ní a opřel se lokty a bílý ubrus. „Proč s tím ale děláte takové tajnosti? Vy jste byla na vysoké, viďte?“

„Ano, ale nechci mluvit o sobě.“

Nerada mluvila o sobě a neziskové organizaci. Nechtěla, aby si někdo myslel, že sama sebe lituje. Nebylo jí líto jejího dětství ani toho, jak musela zvládat vysokou školu. Kdyby nemusela překonávat různé těžkosti, nebyla by takovou cílevědomou ženou, jakou je nyní, a nezaložila by Tomorrow’s Leaders. Možná jí rodiče nakonec přece jenom prokázali dobrou službu.

Navíc Chase tady sledoval své vlastní zájmy, a ona mu nechtěla dát nahlédnout do svého soukromého života. Tohle nebylo nic víc než pracovní oběd dvou v podstatě cizích lidí. Jestli se ji snaží svést, bude se nad tím muset zamyslet.

„Možná na příští schůzce,“ řekl s úsměškem.

Zasmála se. „Tohle není schůzka.“

„Ne? Tak to musíme rychle napravit.“ Objal prsty sklenku s vodou a naklonil hlavu na stranu. „V pátek v osm. Pošlu pro vás auto.“

Haley ho chvilku se zájmem pozorovala a pak se polohlasem rozesmála. „Tohle vám většinou vychází? Prostě jenom tak přikážete?“

Pokrčil rameny. „Máte snad jiné plány?“

„Můj osobní život vás opravdu nemusí zajímat.“

„A přesto jste se mnou s takovým velkým zanícením mluvila o své neziskové organizaci. Řekl bych, že to je docela dost osobní.“

„Možná jsem doufala, že budete chtít přispět.“

Ušklíbl se. Uvědomila si, že potlačoval úsměv. To je jenom dobře. Už kvůli jejímu duševnímu zdraví by měl těmi sexy úsměvy šetřit.

„Sto tisíc dolarů.“

„Promiňte?“

„Když přijmete pozvání na pátek, dám Tomorrow’s Leaders sto tisíc dolarů.“

Přimhouřila oči. Zklamalo ji, že se rozhodl si ji koupit. „Nedám se koupit, ani pro svoji nadaci.“

Podle všeho nebyl zvyklý na odmítnutí, ale bude si muset zvyknout. Fixy mu sice dopomohly k obědu, ale tím to také končilo.

Objednali si a Haley pomalu začínala litovat, že na přestávku na oběd nezůstala jako vždycky ve své kanceláři. Vždy měla spoustu práce, a proto nerada odcházela v polovině pracovní doby.

Byla v Black Crescentu téměř nepostradatelná, a to ji naplňovalo pocitem důležitosti, který jí neposkytovalo nic jiného v životě. Do firmy nastoupila už jako stážistka hned po škole a rostla s každým rokem. Znala firemní tajemství, o nichž samozřejmě nemluvila, a proto jí Josh Lowell svěřil ožehavý úkol vyhledat jeho nástupce.

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Důležitější než pomsta.
Pokud se Vám ukázka líbila, na našem webu si můžete zakoupit celou knihu.