Robyn Gradyová

Konečně ta pravá

Překlad: Pavlína Buzková

Milá čtenářko,

máme tu květen, nejkrásnější měsíc roku, kdy se snad ani nejde mračit a kabonit, protože příroda je v plném rozpuku a my z jejích životadárných zdrojů můžeme čerpat optimismus.

I já chci svými příběhy k té krásné jarní atmosféře přispět. V povídkách tohoto měsíce jsou všichni moji hrdinové postaveni do určitého morálního dilematu. Zpočátku něco předstírají, nejsou zrovna upřímní, ale s vyvíjejícím se a prohlubujícím se vztahem nalézají cestu nejen ke svému protějšku, ale i ke svým vlastním vnitřním hodnotám. A tak můžeme společně s nimi znovu přitakat tomu, že láska je nejmocnější silou ve vesmíru, silou, která nás i ty druhé proměňuje a zachraňuje a dává našemu životu smysl.

S láskou

Váš Harlequin

Název originálu:

One Night with His Rival

První vydání:

Harlequin Books, 2020

Překlad:

Pavlína Buzková

Odpovědný redaktor:

Bohdana Hyťhová

© 2020 by Robyn Grady

© For the Czech Republic edition by HarperCollins Polska sp. z o.o., Warszawa 2021

Tato kniha je vydána na základě licence Harlequin Books S.A.

Všechna práva vyhrazena, včetně práva na reprodukci části díla v jakékoliv podobě.

Všechny postavy v této knize jsou fiktivní. Jakákoliv podobnost se skutečnými osobami, žijícími či zesnulými, je čistě náhodná.

Harlequin a Harlequin Desire jsou ochranné známky, jejichž vlastníkem je Harlequin Enterprises Limited a které byly použity na základě jeho licence.

HarperCollins Polska je ochranná známka, jejímž vlastníkem je HarperCollins Publishers, LLC. Název ani známku není možno použít bez souhlasu vlastníka.

Ilustrace na obálce byla použita po dohodě s Harlequin Books S.A. Všechna práva vyhrazena.

ISBN: 978-83-276-6567-6 (EPUB)

ISBN: 978-83-276-6568-3 (MOBI)

ISBN: 978-83-276-6569-0 (PDF)

HarperCollins Polska sp. z o.o.

ul. Domaniewska 34A, 02-672 Warszawa

Elektronické formáty: Katarzyna Rek / Woblink, Poland

PRVNÍ KAPITOLA

Minulou noc udělala to nejlepší a nejhorší rozhodnutí svého života. Na jedné straně to byla extáze, na druhé… katastrofa.

Veda Darnelová si nedokázala na celou věc udělat jasný názor. Prakticky zaprodala svou duši, aby mohla strávit jednu vzrušující noc s mužem, který slovo uspokojení snad vynalezl. A přiměl ji odhodit zdravý rozum výměnou za nádherný zážitek.

Teď spolu leželi vedle sebe a Veda si toho svého kovboje prohlížela, zatímco on se snažil dohnat zameškaný spánek. Jakýsi základní instinkt ho i ve spánku vedl k tomu, že ji dlaněmi držel za boky a tiskl si ji k sobě. Pokaždé, když se nadechl, se jeho nádherná rozlehlá hruď roztáhla a chloupky, kterými ji měl porostlou, ji dráždily na bradavkách. A kdykoli se ze sna pousmál, zatoužila po dalším polibku.

Jen po jednom.

No, co se dá dělat. To se nestane. Rozhodně ne teď… A vlastně už nikdy. Zatraceně, přece dobře ví, jak to je. A rozhodla se, že se podle toho bude v budoucnosti taky chovat.

Ajax Rawson ještě pořád tvrdě spal, ale jakmile jeho prsty podvědomě sevřely její zadeček a zanořily se hluboko do jeho měkkosti, prudce se nadechl. Veda si musela skousnout ret, aby potlačila zasténání; její zrádné tělo si přálo mít jeho ruce úplně všude. A hned. Věděla, že pokud se Ajax teď probudí, budou pokračovat tam, kde skončili.

Budou se milovat, jako by na ničem jiném nezáleželo.

Jako by už teď nebylo tolik v sázce.

Opatrně sáhla za sebe a nahmatala velkou ruku. Jemně ji sevřela na zápěstí a pokusila se ji zvednout a odsunout, jenže byla jako z kovu. Veda zatnula zuby a zkusila to znovu. Když se konečně uvolnila z jeho sevření, zadržela dech a odsunula se od něj o kousek dál. Ani se nepohnul.

Tak honem. Ven z postele, obleč se, vypadni z hotelu a ani se neohlédni. A v žádném případě se sem nevracej.

Cítila ale neustálou hořkosladkou touhu, která ji brzdila. Ajax byl to nejlepší, co se jí kdy stalo, možná to nejlepší, co vůbec existuje.

Kolik dalších žen si o něm myslí totéž?

Znovu se ostře nadechl, překulil se na záda, jednu ruku si strčil pod hlavu a druhou se líně poškrábal na hrudníku. Pak se mu pohnula víčka a Veda cítila, jak se jí stáhl žaludek.

Na odchod je už pozdě.

Ajax se ospale zamračil na strop a pak se obrátil k ní. Když se pousmál a jeho výraz promluvil, jako by říkal: jo, tebe si pamatuju, měla pocit, že má nohy z želé. Pak se na ni usmál naplno a jeho temně modré oči se rozsvítily.

„Měla bys jít sem ke mně,“ zachraptěl tím sexy hlasem, který byl napůl hravý a napůl smrtelně vážný. Pak vyklenul obočí a ona si všimla, jak se mu v oblasti klína nadzdvihlo prostěradlo. „Ale když nad tím tak přemýšlím, tak dlouho asi nevydržím čekat,“ dodal a překulil se k ní.

Když se k ní přitiskl, pocítila v celém těle teplo a v klíně nádherně žhavé jezírko touhy. Ale i když byla v obrovském pokušení, nepoddala se mu. Místo toho si přitáhla prostěradlo výš na hrudník a posadila se.

„Musím jít,“ řekla mu.

Ajax se zarazil, pak se opřel o loket. „Chceš říct, že musíš jít… do koupelny? Nebo tak něco?“

„Ne. To ne.“

„Aha! Máš hlad,“ přikývl s pochopením. „Já taky. Objednám něco na pokoj. Třeba pepřové omelety, opečenou slaninu a banánové palačinky s čokoládovou polevou. Můžeme se nasnídat v posteli.“ Přisunul se k ní tak blízko, že ji poškrábal na bradě rašícím vousem. „A naobědvat a navečeřet taky, když budeš chtít.“

Ajaxovi nikdy nechyběla slova, správná slova. Vyzařoval auru, která dávala okolí najevo, že má v rukou všechny trumfy a navíc i přirozené štěstí. Jako by se ani o nic nemusel snažit. Kdyby tak mohla říct totéž o sobě.

Před lety Veda sledovala Ajaxe z povzdálí a snila o tom, že se ním ocitne přesně v této situaci. Tehdy, stejně jako dnes, nesnášela pomyšlení na to, co by jí na to asi řekl otec. Drake Darnel měl s Rawsonovými nejeden spor, přičemž první z nich se datoval už celá desetiletí do minulosti, kdy byl Ajaxův otec, Huxley Rawson, známý pod přezdívkou Hřebec.

Co si z toho vzít?

Jasně. To, že jablko nepadá daleko od stromu.

Když se k ní Ajax teď přiblížil a zkusil ji políbit, zaplavila ji jeho mužná kořenitá vůně a její odhodlání prudce zakolísalo. Naštěstí se dokázala nějakým způsobem sebrat a odtáhla se od něj včas.

Ajax se zarazil, zaklonil mírně hlavu a prohlížel si ji, jako by nechápal, v čem je problém. Poté, co mu dovolila, aby ji celou noc oblažoval, kdo by se mu mohl vlastně divit?

„Udělal jsem něco špatně, Vedo? Ublížil jsem ti nějak?“

Rozhodně potřásla hlavou. „Ne. Nic takového.“ Choval se jako dokonalý džentlmen. A byl neuvěřitelný milenec.

„Musíš teda někde být? Spěcháš?“

„To taky ne.“

Jeho ublížený výraz způsobil, že vypadal ještě víc sexy, pokud to vůbec bylo možné.

„Tak jde o rodinu? O to, že naši otcové spolu nevycházejí?“

Zamrkala. „Zrovna toto je těžké ignorovat.“

„V noci se nám to dařilo poměrně snadno.“

Potkali se na dobročinném plese, který se v Saratoga Springs konal každý rok. Po hodině Veda potřebovala čerstvý vzduch, takže vyšla na balkon. A tam u zábradlí stál Ajax ve smokingu a zrovna dokončoval jakýsi telefonní hovor. Veda polkla, zadržela dech a rychle se otočila k odchodu, ale to už měl telefon v kapse a chraptivým hlasem na ni promluvil. „Nepotkali jsme se už někde?“

Hodně otřepaná otázka. I když spolu nikdy nemluvili, určitě mu musela být povědomá. Celé roky, kdy navštěvovala se svým otcem nejrůznější závody koní, ze stínů tajně pokukovala po Ajaxovi.

Takže… potkali se už?

Veda se cítila jako dospívající dívenka se zadrhnutým hrdlem, když odpověděla: „No, ne… ne… fyzicky.“

V těch jeho modrých očích se zajiskřilo, usmál se a prohlédl si ji od hlavy k patě. „No v tom případě jsem rád, že se konečně fyzicky potkáváme.“

Poté, co se představili jmény, mu to samozřejmě došlo. Ona je Darnelová, on Rawson. A pak se ještě zmínila o tom, že se nedávno spřátelila s Lanií, jeho sestrou. Malý svět… a čím dál menší.

Většinou mluvil Ajax, ale přesto se vzájemně víc a víc poznávali. Pak spolu tančili, líbali se a… Po půlnoci… tohle. Celou dobu se ani jeden z nich nedotkl jediným slovem války mezi jejich rodinami. Upřímně, Vedě se nechtělo pokazit magickou atmosféru. Ale Ajax nad tím očividně tolik nepřemýšlel.

„Drake a Hux spolu nevycházeli celé roky,“ poznamenal teď Ajax. Ale nedokážu si vůbec vzpomenout, kdy naposledy otec zmínil jméno toho tvého.“

To si dělá legraci? „Můj otec o tom tvém mluví v jednom kuse.“

„Počkej. Neříkala jsi, že teď bydlíš v New Jersey?“

Měl pravdu. Teď už nežila v New Yorku se svým otcem vlastně roky. „Jsme v kontaktu. Telefonáty, maily… A když můžu, jezdím ho navštěvovat.“

Jako třeba tento víkend. Vlastně měla být na plese jako otcův doprovod, ale protože se necítil dobře, svou účast na akci na poslední chvíli odvolal.

Osud?

„Aha, no…“ Ajax si prohrábl rukou špinavě blond vlasy a vydechl. „To je mi líto.“

„Je ti líto, že jsme spolu v kontaktu?“

„Ne. Je mi líto, že se tvůj otec z toho ještě nedostal. Musí být pro něj těžké držet se pořád těch starých nenávistí.“

Veda se začervenala. O Drakeovi se dalo říct spousta věcí, ale… buďme fér.

„Asi bylo těžké posunout se, když ti někdo pod rukama ukradne lásku tvého života. Ženu, kterou si chceš vzít.“

Ajax naklonil hlavu. „Řekla jsi ukradne?“

„Můj otec jí dal prsten. A pak na ni nastoupil Hux. A jak to dopadlo?“ Bylo po všem.

„No… Drake jí ten prsten nabídl. A moje matka odmítla. Slyšel jsem to přímo od ní, mimochodem. A pokud jde o roli mého otce… Vedo, vždycky na to musí být dva, nemyslíš?“ zvedl obočí

Veda se ale nemínila jen tak vzdát. Když už o tom mluví, tak ať je to pořádně. Tady to má: další důvod k tomu, proč nemělo k minulé noci vůbec dojít.

„Mám takový dojem, že v té době měl Hux jistou… pověst.“

Ajax se zamračil. „Byl to prostě chlapík, který chodil s holkama, než našel tu pravou a usadil se.“

Drake popisoval Huxe jinak. Podle něj to byl sukničkář, kasanova, podvodník, ačkoli ta poslední nálepka mířila spíš na jeho diskutabilní podnikatelské aktivity. Kromě toho, že Ajaxův otec odloudil Drakeovi nevěstu, byli totiž Rawsonovi a Darnelovi také konkurenti v chovu čistokrevných závodních koní. A Drakeovi koně bývali často těmi Rawsonovými poraženi na hlavu. Bylo to lepším tréninkem? Nebo za tím bylo jen štěstí? Nebo se snad ve stájích dělo ještě něco jiného, nelegálního?

Podle Vedina názoru bylo celé podnikání se závodními plnokrevníky skrz naskrz neetické. A kruté. Nemluvě už o pastech sázení. Věděla o mnoha případech, kdy lidé prosázeli doslova celou výplatu, což jejich rodiny uvrhlo do krize a chudoby. Už dávno sama sobě slíbila, že ten den, kdy její otec zemře, objeví se na Darnelových stájích nápis „na prodej“, a všichni koně budou umístěni do domovů, kde jim nebudou hrozit biče, zranění nebo to, že budou odesláni na jatka, až nebudou moci závodit.

Veda se zachvěla a začala znovu dávat pozor. Ajax pořád ještě mluvil o jejich rodičích.

„Moje matka a otec byli do sebe hluboce zamilovaní. Byli si oddaní a byli oddaní i své rodině. Máma se před mnoha lety rozhodla, a kdyby dnes byla mezi živými, určitě by za svým rozhodnutím stála dodnes.“

Vedě bylo pochopitelně líto, že paní Rawsonová zemřela, když byl ještě Ajax chlapec. Když dítě ztratí rodiče, změní ho to. Každý den si Veda přála, aby její vlastní matka byla stále ještě naživu. Přála si, aby měla jiné dětství, normální. Ne ten věčný boj, s nímž se musela vyrovnávat. Teď ale nebyla vhodná chvíle přemýšlet právě nad tímto. Už tak se cítila dost zranitelně.

Sevřela pevněji do hrstí prostěradlo, které si držela nad ňadry. „Asi se budeme muset shodnout na tom, že se zkrátka neshodneme,“ řekla.

„Asi ano.“ Ajax se podíval na její rty. „A pokud chceš opravdu jít… Chápu to. Opravdu. Jen bych byl rád, abys věděla, že nemám proti tvému otci vůbec nic osobního.“

Nenechala se jen tak uchlácholit, protože věděla, že Rawsonovi se musí zodpovídat za mnoho věcí, ale Ajaxova olivová ratolest jí připadala upřímně nabízená a jeho omluvný pohled vypadal opravdově.

„Taky necítím k tvému otci nepřátelství. Vždyť jsem ho ani nikdy nepotkala.“

„Potkáš ho. Lanie tě určitě pozvala na svoje narozeniny, ne? Oslava bude příští měsíc.“

Veda přikývla. „Ano, to je pravda. Určitě to bude fajn.“

Vůbec se ale netěšila na to, jak tu zprávu přijme její otec. I když Drake věděl, že se teď s Lanií přátelí, neměl z toho ani trochu radost. A nebude mít radost ani z její přítomnosti na Laniině oslavě.

Kromě toho… Je jasné, že Ajax tam bude taky a bude stejně sexy jako právě teď.

Usmál se na ni. „Páni. Darnelovi a Rawsonovi pohromadě,“ řekl. „To jen dokazuje, jak se všechno mění, nemyslíš?“

Veda se taky pousmála. „Asi ano.“

A protože to vypadalo, že Ajax vždycky přesně ví, co a kdy udělat a říct, vybral si právě tuto chvíli k tomu, aby se k ní znovu naklonil. A když ji objal svou velkou teplou dlaní kolem krku, už neměla sílu odolávat. Jen zavřela oči a v duchu si povzdechla, když jí zanořil prsty do vlasů a přitiskl jí konečně na rty svá ústa. Nemohla si lhát, tohle celou tu dobu chtěla ze všeho nejvíc.

DRUHÁ KAPITOLA

„Oči pryč. A to znamená taky ruce, kamaráde.“

Ajax poznal ten hlas, který se za ním ozval, a otočil se. Stála tam oslavenkyně Lanie Rawsonová v nádherných šatech, ruce měla na bocích a hleděla na něj se zdviženým obočím.

Ajax hrál hloupého. „Oči a ruce pryč z koho přesně?“

„Pokud to teda nevíš, můžou ti vypadnout oči, jak zíráš támhle na Vedu Darnelovou,“ odpověděla mu jeho sestra. „Je to dcera Drakea Darnela a moje dobrá kamarádka.“

Když se Ajax před měsícem… zapletl s Vedou, zmiňovala se o tom, že se s Lanií spřátelily. Upřímně se ale tehdy nesoustředil na to, co mu říkala, ale spíš na její krásné rezavé vlasy a nádherné levandulově modré večerní šaty. Dnes měla ty úžasné vlasy přehozené přes krémově bílé rameno, rty jí zvýrazňovala rudá rtěnka a vypadala ještě mnohem krásnější.

Pryč s očima?

Tak to se nestane.

A pokud jde o ruce… to se ještě uvidí.

Ajax si založil ruce na hrudníku a zhoupl se na patách. Měl za sebou rušný den ve stájích a na závodišti. Po skvělém vítězství zašel pogratulovat žokeji, trenérovi i jejich nejnovějšímu šampionovi Princi. Toho koně vážně miloval. Potom ještě musel rychle zaběhnout do kanceláře a zkontrolovat si maily. Teď ho čekala sprcha a převlékání do smokingu. Než se do něj ale nasouká, ještě se na pár věcí téhle panovačné slečny Lanie přeptá.

„Jak jste se vlastně s Vedou tak najednou spřátelily?“

„Potkaly jsme se na obědě ženského spolku,“ vysvětlovala mu Lanie. „Veda je životní koučka. Mluvila o možnosti osobní změny skrze činy. Bylo to krátké, ale vynikající, úplně mě uchvátila. Později mi říkala, že si vzpomíná, jak jsme vedle sebe sedávaly na závodech, když tam chodívala se svým tátou. To už jsem si na ni taky vzpomněla. Nebo aspoň na ty její vlasy.“

Mají barvu jako listy v pozdním podzimu, pomyslel si Ajax, když si vzpomněl, jak ležely rozprostřené kolem její hlavy na bělostném polštáři.

„Tehdy,“ pokračovala Lanie, „byla Veda taková tichá myška. Teď už ví naprosto přesně, co chce. A jsem si dost jistá tím, že nechce být pro žádného muže měsíčním rozptýlením.“

Ajax se zasmál, ale v duchu musel zamrkat. „Tak špatné to se mnou zase není.“

Lanie se na něj skepticky zadívala. „Každopádně jsem ráda, že Veda nebere vážně ty řeči jejího otce o tom, že všichni Rawsonovi jsou mizerové,“ podotkla „Víš, že mi říkala, že Drake pořád ještě zuří kvůli tomu, že ho máma odmítla kvůli našemu tátovi? To je tak smutné…“

Smutné… tak se to taky dalo říct. Ale Ajax s Lanií nesouhlasil. Veda podle něj naprosto iracionálně věřila verzi svého otce. Během jejich společné noci ho neustále hájila. Podle něj byl Hux slizký mizera, který Drakeovi ukradl dívku jeho srdce. Ajax ji však neváhal upozornit, že tu volbu učinila jeho matka a nakonec se provdala za mnohem lepšího muže.

Veda ten argument přijala, a než kolem poledne odešli z pokoje, vyměnili si telefonní čísla. Příští den jí poslal kytku do její kanceláře Best Life Now v Jersey. A poté, co od ní celý týden nedostal ani slovíčko, zavolal jí a nechal jí vzkaz. O pár dní později jí znovu poslal květiny. A znovu zavolal.

Bez reakce.

„Je chytrá, houževnatá a přímočará,“ řekla Lanie a sledovala Vedu, která se proplétala davem. „Není to holka, která by se zoufale chtěla válet s někým někde na slámě.“

Když na něj Lanie znovu významně pohlédla, Ajax se musel zasmát. „Vážně si tady hraješ na sexuální policii?“

Jeho sestra si odhodila dlouhé tmavé vlasy na záda způsobem, jakým to dělala vždy, když byla rozrušená nebo naštvaná. „Chci si jen být jistá, že je mezi námi jasno, než tě pustím tam dovnitř.“

Ajax žertovně zasalutoval. „Jak si přejete, madam.“

Lanie si odfrkla. „Jdi se převléct. Ne, že by těm dámám tam vadilo, kdybys přišel v kovbojských botách.“ Pak se obrátila k odchodu, ale ještě se na něj jednou podívala. „Ty jsi někdy tak…“ Mávla rukou, usmála se a větu ani nedokončila.

Když Veda zaparkovala na určeném místě na pozemku Rawsonových, přešla po lucernami osvětlené pěšině, která se vinula kolem majestátního viktoriánského sídla ke stanu, z něhož se ozývala konverzace a hudba. Zabloudila očima ke stropu, na kterém byly rozvěšeny stovky malých světýlek, a pak hledala někoho známého. Vtom se ve vchodu objevil Ajax a vypadal prostě úchvatně.

Měl na sobě bílou košili s vyhrnutými rukávy, takže vynikla jeho opálená předloktí. Na bradě a čelisti měl stín zítřejšího vousu, a dokonce i z této vzdálenosti viděla, že mu oči září jako hladina oceánu, na niž dopadnou sluneční paprsky. Po jejich krásné noci v Saratoze jí poslal dvě obrovské kytice. A dvakrát telefonoval. Vždycky toužila jeho hovor přijmout, ale neudělala to. Dnes bylo jasné, že na sebe narazí a až se to stane, pokusí se Ajax navázat tam, kde skončili? Cítí ještě jiskru zájmu, nebo se už stala jen vzpomínkou a další trofejí?

Než ji mohl uvidět, Veda se rychle vmísila do skupinky hostů a ještě jednou pohlédla jeho směrem.

Teď se k němu připojila Lanie; podle toho, jaký měla ve tváři výraz, jejich rozhovor nebyl zrovna bezstarostný. Když od něj Lanie odešla, Ajax někam zmizel a Veda si konečně ulehčeně vydechla. Alespoň pro tuto chvíli byla v bezpečí. Pak ale jejím směrem zamířila Lanie, což v ní vyvolávalo další tísnivé otázky.

Ona a Lanie se neviděly několik týdnů. Zmínil se snad Ajax o tom, co se mezi nimi stalo v Saratoze? Lanie velmi dobře věděla, že Veda není typ ženy, který by hupl do postele s mužem jen tak pro legraci. Ale po letech toužení prostě vzala příležitost za pačesy, aby alespoň trochu uvolnila napětí, které se v ní ohledně Ajaxe Rawsona nastřádalo. A i když to zkoušela, nedokázala litovat ani vteřiny úžasné noci, kterou spolu strávili, i když by asi měla.

Když byla Lanie už jen kousek od ní, přidal se k ní muž, kterého Veda poznala. Hux Rawson byl vysoký a měl široká ramena jako jeho syn. Na hlavě měl stále spoustu vlasů, i když už byly většinou šedivé. Políbil svou dceru na spánek, zavěsil se do ní a společně s ní šel tam, kam měla namířeno.

Rovnou k ní.

Vedě se trochu zatočila hlava. Podle toho, co jí Lanie o svém otci řekla, bylo pravděpodobné, že se zachová jako džentlmen a bude k dceři Drakea Darnela přívětivý a vstřícný. Pochybovala, že by za podobných okolností její vlastní otec projevil podobnou míru zdvořilosti. Ačkoli Drake věděl, že se Veda s Lanií přátelí, nesouhlasil s tím a ke všem z rodiny Rawsonových cítil hluboký odpor. Veda věděla, že to tak bude vždycky.

Lanie k Vedě konečně došla. Ve svých žlutých večerních šatech by klidně mohla rovnou na červený koberec. Teď Vedu vřele objala a usmála se na ni.

„Vypadáš nádherně.“

Veda nikdy nebyla dobrá v lichotkách, a tak své přítelkyni jen popřála vše nejlepší. „Nechala jsem ti něco na stole s dárky,“ dodala ještě.

Výpravnou knihu v tvrdých deskách, kde se na lesklých stranách křídového papíru odvíjela historie žen v krasojízdě na koni. Narazila na tu knihu v princetonském knihkupectví a okamžitě věděla, že se Lanii bude moc líbit.

„Vedo, seznam se s tím nejdůležitějším mužem v mém životě,“ pronesla pak Lanie.

Její otec se přátelsky usmál. „Jsem moc rád, že jsi mohla přijít, Vedo. Já jsem Hux.“

Na muže po šedesátce vypadal Hux Rawson výborně. Jeho opálená tvář a vrásky od úsměvů, které mu lemovaly ústa a tvořily mu u očí drobné vějířky, svědčily o životě ve zdraví a spokojenosti. Vedin otec naproti tomu vypadal v jednom kuse otráveně, pokud zrovna nebyl ve stájích. Neměla nic proti koním, ale věděla, že v životě jde o víc než o práci a o přežvykování trpké minulosti.

Veda se usmála. „Jsem moc ráda, že tady jsem.“

„Je těžké věřit tomu, že mojí holčičce je už sedmadvacet,“ mrkl Hux na svou dceru. „Je krásná a bere svět útokem.“

Lanie předstírala zděšení. „Myslíš, že na to moc tlačím?“

„Víš moc dobře, že jsem na tebe pyšný,“ řekl Hux, který očividně mluvil i o jiných věcech než o ježdění. „A vím, že tvoje matka by na tebe taky byla pyšná.“

Laniin výraz změkl, ale pak něco zahlédla za svým otcem. Stoupla si na špičky a zamávala páru, který zrovna vešel do stanu.

„Omluvíte mě, vy dva?“ Rychle popadla z tácu procházejícího číšníka flétnu se šampaňským. „Práce hostesky není nikdy u konce.“

Hux se usmál a díval se za svou dcerou, která odspěchala. Pak se obrátil znovu k Vedě. Nastal okamžik nejistoty, jak dál pokračovat v rozhovoru, což nebylo mezi nově představenými lidmi nic neobvyklého. Až na to, že tento muž nebyl zrovna… no, cizí. Jeho rozhodnutí z dob, kdy ještě Veda ani nebyla na světě, ovlivnily její život na mnoha úrovních, o nichž ani nemohl tušit, a zapříčinily, že se neustále cítila tak trochu ztracená.

Jako zrovna teď.

Hux se jí zadíval přímo do očí a ona cítila tíhu minulosti. Nebyla překvapená, že jí přejel po zádech mráz. Pak jeho mrazivá ruka dospěla až k jejímu hrdlu… a stiskla. Tento pocit nebyl ničím novým. Znala ho od základní školy, když se učit číst písmenka. Ať se tehdy snažila jakkoli, všechna vypadala jako pokroucené řasy v bílém moři stránky. Později, když byla nucena něco číst před třídou, se cítila vystresovaná, v uších jí zvonilo a hrdlo se jí stáhlo jako v křeči. Když se na ni upřely oči spolužáků, měla pocit, jako by doslova zmrzla a nebyla schopna promluvit. Všude ji pak následoval šepot a posměšné pohledy.

Líná. Hloupá. Divná.

Když jí v dospívání konečně byla diagnostikovaná dyslexie, začala na sobě Veda tvrdě pracovat. Nejen, že byla odhodlaná získat zpět sebevědomí a přátele a naději, ale taky se zavázala, že bude díky své přestáté zkušenosti silnější a začne pracovat jako koučka, což byla v jejích očích práce, která přinášela největší vnitřní odměnu na celém světě. I když ona sama pořád bojovala s nervy – a vždycky bude – dokázala teď mluvit před sálem plným lidí. Neměla už stavy naprostého zmražení a neschopnosti promluvit – až doteď.

Zvonilo jí v uších… hrdlo se jí sevřelo… mozek zamrzl.

„Trvalo celé týdny to připravit,“ řekl Hux a rozhlížel se po krytém pavilonku a jeho nádherném osvětlení. „Pracovaly na tom Lanie a Susan, samozřejmě. Ne já. Už ses seznámila se Susan? Přijela dřív, aby na všechno dohlédla.“

Hux čekal na odpověď, ale Veda měla pořád ještě sevřené hrdlo. S planoucími tvářemi se jí podařilo zavrtět hlavou.

„Susan je boží dar,“ pokračoval Hux. „Už je s námi tak dlouho… Je fenomenální, pokud jde o péči o dům, vaření a… rodinu obecně.“

Veda se soustředila a podařilo se jí vypravit ze sebe krátké: „Chápu.“

Huxův úsměv trochu povadl, ale pak se pokusil znovu. „Když sem přijela, nevěděla o koních vůbec nic. Ale teď to tady zbožňuje, i když se naším podnikáním ani farmou moc nezabývá.“

Veda měla pocit, že jí někdo vyoperoval mozek. Slova prostě nepřicházela. A hluboko uvnitř se v ní vzmáhala panika. Líná. Hloupá. Divná.

Hux přimhouřil oči a zkusil to jinak. „Ty přece máš ráda koně, Vedo? Byla jsi u koní celý život.“

„Já… Koně jsou… krásní.“

Přikývl, jako by si ještě na ni neudělal úsudek, možná ani nechtěl. „Jak se daří tvému otci?“

„Dobře. Má moc práce.“ Dýchej, Vedo. Dýchej. „Tento víkend… tam budu.“

„To je dobře. Darnelovy stáje odsud nejsou daleko.“

Když znovu přikývla a usrkla si šampaňského, Hux se jí pokusil podívat do očí. Pak se rozhlédl. „No… nechám tě, aby ses mohla bavit. Rád jsem tě potkal, Vedo. Užij si večer.“

Když odešel, Vedě poklesla ramena a její úsměv kamsi zmizel. To, že tady skoro nikoho neznala, ji nerozházelo. Dokonce by zvládla i setkání s Ajaxem. Ale být o samotě s mužem, který nepřímo způsobil, že se jejich rodina prakticky rozpadla…

Veda nechtěla myslet na to, jak moc plakala, když se její rodiče rozvedli, nechtěla myslet ani na tu ránu, která dopadla vzápětí. Ale teď se jí v hlavě míhaly obrazy z doby kolem smrti její matky. Hudba začala hrát hlasitěji a dav ji najednou dusil. Věděla, že potřebuje prostor, vzduch. A potřebovala obojí okamžitě.

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Konečně ta pravá.
Pokud se Vám ukázka líbila, na našem webu si můžete zakoupit celou knihu.