Catherine Mannová

Lásce neporučíš

Překlad: Jana Vrbacká

Milá čtenářko,

máme tu prosinec, čas, kdy přemýšlíme jak obdarovat své blízké a čím je potěšit. Věřím, že i já Vás výběrem svých titulů potěším a zpříjemním Vám někdy trochu překotný poslední měsíc roku. Předvánoční atmosféra na Vás dýchne v povídce Vánoční flirt a znovu připomene, že doba Vánoc je dobou zázraků… V příbězích Krok do neznáma a Lásce neporučíš se zase hrdinové musejí popasovat se zdánlivě propastnými rozdíly mezi sebou. Vždyť to znáte sama, někdy má člověk vcelku jasnou představu o své budoucnosti, a pak zasáhne osud, do cesty mu vstoupí jiná bytost a vše je jinak…

Přeju Vám krásné sváteční dny a hodně zázraků i do těch všedních dní.

S láskou

Váš Harlequin

Název originálu:

Hot Holiday Rancher

První vydání:

Harlequin Books, 2019

Překlad:

Jana Vrbacká

Odpovědný redaktor:

Bohdana Hyťhová

© 2019 by Harlequin Books S.A.

© For the Czech Republic edition by HarperCollins Polska sp. z o.o., Warszawa 2021

Tato kniha je vydána na základě licence Harlequin Books S.A.

Všechna práva vyhrazena, včetně práva na reprodukci části díla v jakékoliv podobě.

Všechny postavy v této knize jsou fiktivní. Jakákoliv podobnost se skutečnými osobami, žijícími či zesnulými, je čistě náhodná.

Harlequin a Harlequin Desire jsou ochranné známky, jejichž vlastníkem je Harlequin Enterprises Limited a které byly použity na základě jeho licence.

HarperCollins Polska je ochranná známka, jejímž vlastníkem je HarperCollins Publishers, LLC. Název ani známku není možno použít bez souhlasu vlastníka.

Ilustrace na obálce byla použita po dohodě s Harlequin Books S.A. Všechna práva vyhrazena.

ISBN: 978-83-276-6881-3 (EPUB)

ISBN: 978-83-276-6882-0 (MOBI)

ISBN: 978-83-276-6883-7 (PDF)

HarperCollins Polska sp. z o.o.

ul. Domaniewska 34A, 02-672 Warszawa

Elektronické formáty: Katarzyna Rek / Woblink, Poland

PRVNÍ KAPITOLA

Esme nebyla žádná padavka, užívala si slunce na soukromé pláži v jižní Francii, surfovala na vlnách v Kalifornii, na Havaji a v Austrálii. Ovšem ani hrozící úžeh nebo setkání se žraloky v ní nevzbuzovaly takové obavy jako proudy vody, valící se po texaské venkovské silnici proti jejímu porsche na nízkém podvozku.

Průtrž se hrnula po předním skle a viditelnost byla minimální. Esme zařadila zpátečku a vnímala svůj zrychlený pulz. Jen klid. Dýchej zhluboka. Tříbodová otočka ji z téhle situace dostane. Nebude to jednoduchý manévr, protože silnice je příliš úzká, lemovaná na jedné straně příkopem a na druhé řadou platanů. I za světla by jí to dalo zabrat, ale za tmy? Uprostřed průtrže mračen?

Nic jiného než se o to pokusit jí nezbývalo. Přívalové povodně bývají nebezpečné, zvlášť tady na venkově.

Silný motor jejího auta ale dokáže ujet všemu. Porsche možná nebyla nejlepší volba pro jízdu na rozbahněné silnici, jenže byla ze svého vánočního dárku, který si předčasně nadělila sama sobě, nadšená.

Ve druhém bodě otočky do auta narazila povodňová vlna. Žaludek se jí sevřel. Auto na blátě proklouzlo a Esme se snažila udržet volant. Zadek auta se stočil do smyku. Noha jí sjela ze spojky a vysoký podpatek se jí zaklínil pod brzdový pedál. Trhla nohou a podpatek se ulomil. Ani neměla čas svých drahých značkových bot litovat. Auto poskočilo vpřed a pak se roztočilo. Volant jí vyklouzl z ruky.

Zachvátila ji panika a srdce měla až v krku. Měla pocit, že ji odstředivá síla prohodí zavřenými dveřmi. Závrať a provazy deště jí znemožňovaly výhled. Jak hluboký byl ten příkop? A kde jsou ty stromy?

A, bože můj, jsou to, co vidí, světla pouličních lamp?

Připravila se na nejhorší. Málem zavřela oči hrůzou. A modlila se.

Auto se přestalo točit a prudce se zastavilo. Bez nárazu. Roztřeseně vydechla a v uších jí zvonilo tak, až to málem přehlušilo liják bubnující do střechy auta a vánoční koledy, linoucí se z rádia.

„Tichá noc“?

Tak to sotva.

Byla ale v pořádku, nic se jí nestalo a jejímu autu taky ne. S trochou štěstí se ještě do večera dostane na místo. Byla by přijela dřív, zdržela ji ovšem nehoda na mezistátní silnici z Houstonu do Royalu. Naštěstí už byla od svého cíle jen kousek a mohla by tam dojít i pěšky. Podle GPS by to k bráně ranče Jesseho Stevense mělo být méně než jednu míli. Sešlápla spojku, přeřadila na neutrál a stiskla zapalování.

Motor se protočil a zhasnul.

Zkusila to znovu a…

Nic.

Koupila si model s ručním řazením. Pokud šlo o sportovní vozy, potrpěla si na tradici. Líbilo se jí mít ruční řadicí páku. Na řízení měla talent. Naučila se jezdit v tátově staré dodávce na jejich ranči kousek od Houstonu. Tehdy se rozhodla, že bude řídit naprosto dokonale, aby si vysloužila tatínkovu pochvalu.

Moc se toho od té doby nezměnilo. I sem přijela proto, aby mu udělala radost. Měla za úkol zlepšit jeho pověst a podporu v hlavním sídle Texaského dobytkářského klub tady v Royalu s nadějí, že ho podpoří ve volbě prezidenta nové pobočky v Houstonu.

V plánu měla neohlášenou návštěvu u Jesseho Stevense, vlivného člena klubu v Royalu. Tedy pokud k němu vůbec někdy dorazí.

V duchu zaklela a zvážila své možnosti. Šance, že by sem v tomhle počasí dorazila odtahovka, byly nepatrné. Měla by počkat, zkusit auto za chvíli znovu nastartovat a riskovat, že ji smete další vlna? Nebo by měla do cíle vyrazit pěšky? V rozbitých botách? V lijáku? A bahně? Rezignovaně si povzdechla a otočila se dozadu pro deštník.

Vnitřně se obrnila proti nečasu, otevřela dveře a dovnitř vtrhla průtrž. Prostrčila pootevřenými dveřmi deštník a pokusila se ho otevřít. Došlo jí, že je to marné. I její trenčkot od Prady rychle bitvu s bouří prohrával. Kolem kotníků jí proudila ledová voda a nohavice měla okamžitě nasáklé. Ohnula se proti větru a roztřásla se zimou. Byla pevně rozhodnutá vydat se na cestu. Pomalu, jak to půjde.

Nedokázala strpět představu, že by musela otci povědět, že svoji propagační cestu musela odložit. Dal jí svou důvěru. Bylo jí jasné, že čtyřiadvacetiletá dospělá žena by neměla na otcově názoru tolik lpět. Nemohla ovšem popřít, že se pořád snaží získat jeho uznání, být pro něj něčím jiným, než často opomíjeným prostředním dítětem.

Na univerzitě objevila svůj talent v oblasti vztahů s veřejností. Byla to její šance zazářit. Když si otec po promoci všiml jejího úspěchu, dal jí práci ředitelky pro vztahy s veřejností v rodinné firmě Perry Holdings.

A ještě nikdy Sterling Perry nepotřeboval tolik napravit reputaci jako teď, kdy houstonská pobočka Texaského dobytkářského klubu chystala volbu nového prezidenta. Pro prestižní organizaci nebylo nic horšího než skandál.

Dobré jméno jejího otce dostalo v poslední době pár pořádných ran. První byla uvalení vazby za organizaci Ponziho schématu, podvodných investičních operací, což téměř způsobilo kolaps jednoho z jeho investičních fondů.

Sotva se otec očistil z nařčení z podvodu, dostal se do podezření z vraždy asistenta své firmy Perry Holdings. A jako by toho na otce už tak nebylo dost, zrovna minulý týden byl vedoucí pracovník Currin Oil jménem Willem Inwood zatčen pro podezření, že Ponziho schéma bylo jeho dílo. Zatím ještě nepromluvil, ale mezi lidmi už se proslýchalo, že za všemi těmi hroznými pomluvami byl právě on.

A teď, přestože byl otec očištěn ve věci investičních podvodů a vraždy, bylo zapotřebí zapracovat na jeho reputaci, pokud měl získat prezidentství v klubu.

Měla v úmyslu mu pomoct začít znovu, ale k tomu potřebovala pomoc Jesseho Stevense. Sváděla marný boj s deštníkem a podařilo se jí udělat pár dalších kroků.

Opravdu se ta světla v dálce pohybovala? Naděje a obavy v ní sváděly nerovný zápas. Byla jí hrozná zima a mokrá byla od hlavy k patě. No jistě, tohle nebyl Houston s jejím luxusním bytem v mrakodrapu a čtyřiadvacetihodinovou bezpečnostní službou.

Jednou rukou zašmátrala v cross-body kabelce a nahmatala pepřový sprej.

Světla se blížila a po chvíli jí bylo jasné, že jsou to světlomety auta. Dost vysoko nad vozovkou. Takže dodávka. Dveře u řidiče se rozletěly, z vozu vyskočila vysoká postava, vyrazila do deště a jednou rukou si přidržovala stetson.

Esme stiskla pepřový sprej pevněji. Na vysoké chodila do kurzu sebeobrany, ale s jedním podpatkem ulomeným a druhým zabodnutým v bahně jí chyběla rovnováha.

„Slečno, co tu v tomhle nečase takhle pozdě večer děláte? Čekáte na odtahovku?“

Ten hlas. To přece nemohl být… Sluch ji ale nešálil. Koneckonců strávila pěkných pár hodin sledováním videí s rozhovory s Jessem Stevensem a přemýšlením, jak nejlépe na něho jít. Zvedla hlavu k jeho tváři pod kloboukem, aby se ujistila, že je to skutečně on.

A zalapala po dechu.

Fotky neodpovídaly skutečnosti. Byl něco mezi kovbojem a Vikingem. Jeho obraz z hlavy jen tak snadno nedostane.

Zastrčila sprej zpátky do kabelky. Bránit se nebylo třeba. Mohlo ji napadnout, že dodávka patří Jessemu Stevensovi. Vždyť byla kousek od jeho ranče.

Nebylo pochyb, že je to on. Poznala ho i ve světle reflektorů, pronikajícím deštivou nocí. Důkladně si ho prostudovala, než se za ním vydala, aby ho dostala na otcovu stranu.

Nehodlala mu ale jen tak rychle prozradit, kdo je. Ještě ne. Ztěžka polkla. „Nestartuje mi auto a telefon tady v tom zapadákově nemá signál.“

„No, coby majitel tohohle Zapadákova vám musím říct, že já se signálem problém nemívám nikdy.“ Tyčil se nad ní a z klobouku mu stékaly prameny vody. „Měla byste změnit operátora.“

Byla v jeho slovech ironie nebo podráždění?

To nebylo dobré, rozčílit ho hned na začátku. To by skončili dřív, než by začali.

Kéž by měla vyšší podpatky, aby byla tak v úrovni jeho očí. „To určitě udělám, jen co se převléknu do něčeho suchého. Mohl byste mi, prosím, pomoct a zavolat odtahovku? Vzala bych si pak z kufru něco na převlečení. Jsem už celá zmrzlá.“

Na Texas byla opravdu velká zima. Dokonce i v prosinci.

„Vaše auto vám asi dnes už nikdo neodtáhne, slečno. A ani jeden z nás by neměl riskovat a k vašemu autu se vracet pro kufr. Voda může každou chvíli silnici strhnout.“

Podklouzla jí noha. Vrhla na něho rychlý pohled. „To nic. Mám jen ulomený podpatek.“

A pak jí podjela i druhá noha. Padala na stranu a deštník jí odnesl vítr. Rozhodila rukama, ztratila rovnováhu a řítila se do proudu vody valícího se jako řeka po straně nezpevněné silnice.

V pase ji stiskly silné ruce a zabránily jí v pádu. Než stačila popadnout dech, už ji tiskl k sobě. Na tváři cítila jeho teplý dech.

„Jste v pořádku?“

Kromě té husí kůže, která neměla nic společného se zimou a naskočila jí proto, že se ocitla v objetí Kovboje-Vikinga? „Jsem v pohodě.“ Hlas měla náhle ochraptělý. „Díky.“

„Co tu takhle pozdě večer děláte, a ještě ke všemu v tomhle psím počasí?“ Z dálky se ozvalo zahřmění.

Chytila se ho oběma rukama za ramena a zadívala se Jessemu Stevensovi zpříma do smaragdově zelených očí. „Přijela jsem za vámi.“

Jesse k sobě tiskl promočenou ženu. Její štíhlé tělo bylo nečekaně vzrušující, dokonce i v deštěm promočenému kabátě. Právě ještě pro jistotu zašel naposledy zkontrolovat koně, kteří se báli bouřky, když uviděl na cestě světla auta. Překvapilo ho to. Návštěvu čekal až zítra. Ale ne, že by mu to vadilo.

Seznamka, jejíž služby si zaplatil, se skutečně snažila, že mu tuhle kandidátku poslala už dnes.

Byl zvědavý, která ze tří zájemkyň to byla: svobodná máma, veterinářka, nebo kandidátka na Miss Texas. Tahle žena by klidně mohla být ta miss, což by vysvětlovalo vysoké podpatky a extravagantní auto. Výška by taky odpovídala, podle toho, co si pamatoval z jejího životopisu. Rozhodně byl na tuhle vílu s ochraptělým hlasem zvědavý.

Poodstoupil a nepouštěl její koket. Držel ji tak, aby nemohla znovu upadnout. „Už jste v pořádku? Nezranila jste se, když vaše auto dostalo hodiny, že ne?“

Přikývla a vytáhla z bahna nejdřív jednu nohu a pak druhou. „Jsem v pořádku, opravdu. Vůbec jsem nečekala, že se počasí takhle pokazí.“

Podíval se na její tenký trenčkot a Porsche a napadlo ho, že bude spíš městský typ a dlouho tady nevydrží. Ovšem v seznamce jí museli povědět, kdo je a jak žije. V dotazníku, který jim musel odevzdat, všechno poctivě vyplnil, aby bylo jasné, jakou ženu hledá.

„Slečno, tu silnici voda možná podemele a strhne ji. Musíte do bezpečí. Moje dodávka zvládne projet i jinudy než po téhle cestě.“

„Tak pojeďme.“ Chtěla vyrazit vpřed, ovšem nohy jí uvízly v blátě. Povzdechla si a zaklela jako starý námořník.

Tak tohle nečekal. Nehodilo se to k jejímu dokonale městskému vzhledu.

Zvedla k němu hlavu a z řas jí kapala voda. Ze zmoklého culíku jí stékala voda. „Ty podpatky se sem fakt moc nehodí.“

„Počkejte, odnesu vás.“ Nechápal, co to do něho vjelo, ale když už to bylo venku, celkem se mu ten nápad zalíbil. A navíc to začínalo být opravdu nutné.

„Ale no tak, počkat!“ Zvedla ruku s kdysi dokonalou manikúrou. Tři nehty měla zlomené. „To už trochu přeháníte.“

„Slečno,“ usmál se. „Čím dýl se tu budeme vybavovat, tím hůř bude silnice vypadat. Nevím jak vy, ale já tu mrznu, i když mám na sobě pořádné boty.“

Zatvářila se nerozhodně. Pak se ale otřásla a spustila ruku. Rychle přikývla a rozcvakaly se jí zuby.

Přesně na takové svolení čekal.

Zvedl ji do náruče, přitiskl ji na sebe a vydal se ke své dodávce. Překvapeně vyjekla a chytila se ho kolem krku. Do nosu mu pronikla exotická květinová vůně.

Najednou mu přestala být zima. V těle se mu rozproudil oheň. Jenže ji nejdřív musel trochu poznat. Nezávazné vztahy na jednu noc už byly minulostí. Byl připravený se usadit, založit rodinu a nečekat, až mu do života vstoupí žena, kterou potřeboval.

Spojil se s exkluzívní velice drahou seznamovací agenturou, aby mu takovou partnerku pomohla najít. Měl plné ruce práce s vedením ranče. Jeho jediný společenský život se omezoval na občasné akce Texaského dobytkářského kulubu, a tam už všechny znal. Chtěl manželku a děti, své dědice. Nevěřil v žádnou romantiku a velkou lásku. Věřil v pevný, vzájemně výhodný svazek a partnerství. A přesně tohle hodlal své nastávající nabídnout.

Jen co tu pravou najde.

Zastavil se u dveří dodávky s dvojitou kabinou a postavil neznámou opatrně na nohy. Lilo jako z konve.

Otevřel dveře a nabídl jí ruku, když se šplhala do kabiny. No nazdar, ty její extravagantní boty budou na vyhození, napadlo ho. Její ledové prsty mu připomněly, že tenhle večer pro ni mohl skončit hodně špatně.

A ještě nebyla z nejhoršího venku, pokud sebou nehodí a co nejrychleji ji neodveze k sobě domů. Obešel auto, vyskočil za volant a zabouchl za sebou dveře dřív, než liják stačil kabinu vytopit.

Nechal celou dobu běžet motor, a tak topení jelo naplno. Sundal si klobouk a odhodil ho dozadu ke koňským dekám a termoskám.

„Jsem tak ráda, že jste se tu objevil,“ přiznala a zuby jí pořád cvakaly. Vyklouzla z rozpadajících se bot a vstrčila nohy pod topení u podlahy.

„A já jsem rád, že jsem vás uviděl.“ Už se chtěl zeptat, jak se jmenuje, ale bubnování deště do střechy zesílilo. Musel sebou hodit. „Raději ani nechci pomyslet, co by se bývalo stalo, kdyby vás s tím autem sebrala voda.“

Narovinu mu pověděla, že ví, kdo je. Takže ji nemusel ujišťovat, že s ním bude v bezpečí.

„Měl jste pravdu, když jste mi naznačil, že jezdit v takovém nečase je hloupost,“ uznala. „Když já jsem byla celá natěšená, až tu budu. Myslela jsem si, že mě žádné počasí nezastaví.“

Zavrtěla hlavou a zasmála se. Ochraptělý melodický smích vyplnil kabinu dodávky a pohladil jeho smysly. Ta seznamka se skutečně vytáhla.

Odkašlal si. „Ale počasí může ještě pořád vyhrát, pokud si nepospíšíme.“

Jesse dodávku s náhonem na všechna čtyři kola opatrně rozjel. Pneumatiky proklouzly, ale pak zabraly a auto vyrazilo vpřed směrem k poblikávajícím vánočním žárovkám v dálce. Proudy vody obraz rozmazaly do zelených, červených a bílých šmouh.

„Omlouvám se, že jsem vás přepadla takhle pozdě,“ ozvala se. „Měla jsem dorazit dřív.“

„A měla jste přijet něčím jiným než tím sportovním vozem.“

„To máte pravdu.“ Vyždímala si vodu z ohonu. Ve světle přístrojové desky poznal, že je blondýna.

Vůbec ale netušil, která z kandidátek seznamky to může být.

„Jsem Jesse Stevens, jak už víte. A vy jste?“

„Esme Perryová. Moc mě těší, Jesse.“

To jméno ho překvapilo. Zbystřil. Nebyla to žádná z těch tří žen, které mu našla seznamka. To by si vzpomněl. Nebo mu nedošel z agentury nějaký mail?

Až na to… Počkat… V hlavě se mu spustil alarm. Jenže Perry je v Texasu dost časté příjmení. Jistí Perryovi byli dost známí v pobočce Texaského dobytkářského klubu v Royalu. „Perryová, jako ta…“

„Ano. Můj otec je Sterling Perry. Moc nás těší, že se v Houstonu otevírá pobočka Texaského dobytkářského klubu. Otec mě sem poslal, abych si s vámi promluvila. A trochu se vás pokusila přesvědčit,“ přiznala se sympaticky přidrzlým úsměvem.

Pocítil zklamání. Takže ji neposlala seznamka. Zadíval se na cestu před sebou.

„Takže špiónka,“ pronesl suše. A musel uznat, že je sexy jako samotná Mata Hari.

„Ale kdepak.“ Utáhla si pásek trenčkotu. „Jsem tu, jen abych zjistila, jak si pobočka v Royalu vede.“

„Nebo spíš abyste svému otci udělala laskavost.“

Napřímila se a bylo vidět, že je jí jeho kritický tón proti srsti. Nebylo ovšem žádné tajemství, že Sterling Perry má za sebou barvitou minulost a že mu vždycky šlo o moc.

A o moc právě soupeřil s Ryderem Currinem. Šlo o to, kdo se stane prezidentem houstonské pobočky klubu, která se bude otevírat v bývalém historickém hotelu ve staré části města. Ryder Currin se vypracoval dočista sám, zatímco rodina Esme měla za sebou podporu rodinného bohatství a mocného patriarchy Sterlinga Perryho, který bohatství dál zvětšoval díky podnikání v bankovnictví, nemovitostech a stavebnictví.

Co si o něm Jesse myslel? No, nic moc.

Byla tahle žena po otci? Připadalo mu to tak, soudě podle jejího auta, oblečení a toho, jak otce bránila.

Jel ke svému domu. Mezi stromy, lemujícími příjezdovou cestu, probleskovala světla, a dveře bílého dvouposchoďového domu zdobil adventní věnec. Dům postavil sám s nadějí, že v něm jednou bude bydlet se svojí rodinou. Jeho rodiče zemřeli. Měl jedinou sestru, kterou miloval, jenže ta už měla vlastní život.

Teď přišel čas myslet na budoucnost.

Odvrátil pohled od ženy po svém boku a zajel před dům. Venkovní prostory stačil ozdobit vánočními světly, aby to tu vypadalo útulněji, ale dovnitř se s výzdobou ještě nedostal. Jeho životu očividně chyběla ženská ruka.

Stiskl tlačítko dálkového ovládání a otevřel vrata. Vjel do šestimístné garáže, vypnul motor a vrata se automaticky zavřela. „Můžete u mě zůstat do zítřka… Nebo až se počasí trochu umoudří.“

„Moc vám děkuju za pomoc. Jak vidíte, nemůžu si dovolit ji odmítnout.“ Ukázala na své bosé nohy a vodou nasáklé oblečení.

„Považujte to za pomoc od klubu. Bylo by ode mne nezodpovědné vás v tomhle počasí poslat pryč.“ Opřel se loktem o volant a bez rozpaků si ji důkladně měřil. „Ale já ve svém volném čase klubové záležitosti neřeším, takže se s vámi nebudu bavit o vašem otci ani o houstonské pobočce.“

„To je fér. Mám jen jednu otázku, která s klubem nemá nic společného.“

Naklonila hlavu na stranu a kabát se jí rozhalil. Otevřel se výhled na křivku jejích prsou pod deštěm nasáklou hedvábnou halenkou. „Kdo jste myslel, že jsem?“

DRUHÁ KAPITOLA

Esme si pohrávala s bezpečnostním pásem a vůbec z auta nespěchala. Vyčkávala, co jí Jesse odpoví. Byla zvědavá víc, než bylo zdrávo, jakou záhadnou ženu čekal. Kovbojové sice nebyli její typ, ale musela uznat, že ji jeho pronikavé zelené oči přitahují.

Zvedl obočí a natáhl se pro klobouk. „Ani ve snu by mě nenapadlo, že zrovna vy patříte do té nechvalně známé rodiny Perryových.“

Celá se z jeho odsuzujícího tónu naježila. „Nechvalně známé?“ opáčila a romantická bublina konečně praskla. Odepnula si bezpečnostní pás a sáhla po klice. „To je trochu tvrdé, nemyslíte?“

„Nechtěl jsem se vás dotknout,“ pověděl a jeho vysoké boty hlasitě přistály na křišťálové čisté podlaze šestimístné garáže. „Není to tak dávno, kdy byl váš otec podezřelý z podvodu a vraždy asistenta Perry Holdings.“

Vincent Hamm zmizel a mělo se za to, že asistent odjel a odstěhoval se na Britské Panenské ostrovy, aby se věnoval surfování. Tak to alespoň stálo v textovce, kterou poslal svému šéfovi.

Ovšem pak se našlo jeho tělo s kulkou v hrudi a hlavou rozbitou baseballovou pálkou tak, že nebylo možné provést identifikaci. Že to byl on, potvrdily až testy DNA.

Esme práskla dveřmi, až to ve spoře osvětleném prostoru zadunělo. Mokrá zablácená chodidla jí mírně podkluzovala. Vyrazila kolem motorového člunu a cítila, jak jí mrznou prsty na nohou. Zničené boty nesla v ruce. Zbývající prostor vyplňovalo jedno SUV, motorka a dvě auta s náhonem na všechna čtyři kola. Jak vidno, velcí kluci mají rádi velké hračky.

Nebo to patřilo jeho rodině?

Zahleděla se mu na ruku, když vyťukával bezpečnostní kód na dveřích, vedoucích do domu.

Žádný prstýnek.

Ale ještě tu byla ta záhadná žena, kterou čekal.

Esme obrátila pozornost zpět k účelu své cesty. Musela očistit otcovu pověst v pobočce klubu v Royalu.

„Otec byl zproštěn obžaloby jak z podvodu, tak i z vraždy Vincenta Hamma.“

Tehdy, když jeho tělo našli nedaleko nového sídla Texaského dobytkářského klubu, kde otcova firma prováděla rekonstrukci, vypuklo hotové peklo. Vraha ještě stále nevypátrali. „Jestli si dobře vzpomínám, vy jste taky patřil mezi podezřelé, když se zjistilo, že jste mu na záznamníku nechal dost ostrou zprávu.“

„To máte pravdu.“ Pokynul jí rukou a pozval ji dál. „Naštěstí jsem měl neprůstřelné alibi.“

Zatímco rozsvěcoval světla, přehodila si mokré vlasy přes rameno a rozepnula si trenčkot. „Nechcete mi k tomu ještě něco říct?“

Chvíli ji odhadoval pohledem, a pak vážně přitakal. „Váš otec vždycky podnikal hodně tvrdě. Sterling Perry sice nic z toho nespáchal, ovšem vzhledem k tomu, jak se v minulosti choval, bylo snadné v jeho vinu uvěřit.“

Nemohla popřít, že by to nebyla pravda. Jenže Jesse tu mluvil o jejím tátovi. „Zato vy si určitě dokážete získat přátele a vlivné lidi dostat na svou stranu.“

S povzdechem si sundal klobouk. „Slečno, jste očividně unavená. Připravím vám něco k pití. Kávu bez kofeinu? Čaj? Horkou čokoládu?“

Byla vyčerpaná. Ale měla málo času. Pokud se bude při každé jeho narážce takhle ježit, nebude mít žádnou šanci dostat Jesseho na svou stranu, ani nezíská jeho podporu pro otce při volbě do čela houstonské pobočky klubu. I tak si doma užila napětí až až.

Druhým kandidátem na prezidenta klubu byl totiž Ryder Currin, o kterém si otec myslel, že nespravedlivě přišel ke kusu půdy s bohatým ropným vrtem, který měl zůstat v rodině. Zdálo se, že vůbec nezáleží na tom, že Sterling má víc peněz než král a že Ryder své bohatství získal díky chytrým investicím.

A přestože s ním v poslední době otec uzavřel mír, protože Ryder chodil s její sestrou Angelou, nic to neměnilo na tom, že to prezidentské křeslo otec chce. A Angela se s tím bude muset nějak vyrovnat, protože Esme měla v úmyslu ho pro otce získat.

„Horkou čokoládu, prosím, pokud by vám to nevadilo.“ Připadalo jí, že připravit tenhle nápoj by mu mohlo chvíli trvat. Získala by tak nějaký čas na to, aby se sebrala. Vžila se do role dokonalé influencerky. „A nedělejte si s tím hlavu. Mám hroší kůži, v tom jsem docela po otci.“

Lež jako věž. Byla ze všech sourozenců nejcitlivější, jen se naučila, jak se všemi vycházet. Jak uvolnit napětí a vybruslit z každé situace, i když jí srdce bušilo jako o závod a přepadala ji panika.

Jesse se vydal do prádelny a Esme nakoukla za ním. Vytáhl z koše na sušičce nějaké oblečení a pak se houpavým kovbojským krokem vrátil k ní a odvedl ji do kuchyně. Položil úhledně složené oblečení na kuchyňský ostrůvek.

Zvědavě se rozhlédla kolem po rozlehlé místnosti. Pracovní desky z bílé žuly vytvářely příjemný kontrast ke skříňkám z tmavého dřeva. Na otevřených policích byly naskládány jednoduché bílé talíře a hrnky. Kuchyňská linka stála pod oknem, ze kterého byl výhled na stáje a plot. Na rozdíl od domu byly stáje vyzdobeny blikajícími vánočními žárovkami.

Na lince byl zapomenutý talíř s nedojedeným sendvičem. Určitě zrovna večeřel, když v dálce uviděl světla jejího auta.

Jesse se usmál a oči mu vesele zajiskřily. „To rád slyším, že něco vydržíte. Pokud tu zůstaneme uvěznění, dokud nevyčistí silnici, budeme to mít snazší, pokud spolu budeme dobře vycházet.“

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Lásce neporučíš.
Pokud se Vám ukázka líbila, na našem webu si můžete zakoupit celou knihu.