Karen Boothová

Jednoduchý požadavek

Překlad

Karel Duben

Milá čtenářko,

který měsíc je pro čtenáře lepší než říjen? Vánoce jsou ještě daleko, počasí už nás tolik ven neláká, a tak je ideální jen tak spočinout a někam si zalézt s pěknou knihou. Pokud sáhnete po mých harlequinkách, jistě nebudete zklamaná. První příběh edice Desire se jmenuje Rande na slepo a jeho hrdinové procházejí nelehkou cestou od rozhodnutí se rozvést po budování nové důvěry v pokračování vztahu. Další dvě povídky: Jednoduchý požadavek a Mandát k manželství mají společné téma, kterým je předstírání vztahu. Hrdiny k tomu v každé povídce vede nějaký jiný důvod, ale výsledek je podobný. Pár, který předstíral vztah ho najednou k vlastnímu překvapení prožívá.

Přeju Vám tedy, aby Vás četba plná nečekaných zvratů, vášně a touhy krásně zahřála v nevlídných podzimních dnech.

S láskou

Váš Harlequin

Název originálu:

How to Fake a Wedding Date

První vydání:

Harlequin Books, 2022

Překlad:

Karel Duben

Odpovědný redaktor:

Bohdana Hyťhová

© 2022 by Karen Booth

© For the Czech Republic edition by HarperCollins Polska sp. z o.o., Warszawa 2023

Tato kniha je vydána na základě licence Harlequin Books S.A.

Všechna práva vyhrazena, včetně práva na reprodukci části díla v jakékoliv podobě.

Všechny postavy v této knize jsou fiktivní. Jakákoliv podobnost se skutečnými osobami, žijícími či zesnulými, je čistě náhodná.

Harlequin a Harlequin Desire jsou ochranné známky, jejichž vlastníkem je Harlequin Enterprises Limited a které byly použity na základě jeho licence.

HarperCollins Polska je ochranná známka, jejímž vlastníkem je HarperCollins Publishers, LLC. Název ani známku není možno použít bez souhlasu vlastníka.

Ilustrace na obálce byla použita po dohodě s Harlequin Books S.A. Všechna práva vyhrazena.

HarperCollins Polska sp. z o.o.

ul. Domaniewska 34A, 02-672 Warszawa

ISBN: 978-83-276-9821-6 (EPUB)

ISBN: 978-83-276-9822-3 (MOBI)

ISBN: 978-83-276-9823-0 (PDF)

Elektronické formáty:
Katarzyna Rek

PRVNÍ KAPITOLA

Alexandra Goldová měla spoustu důvodů vyhýbat se svatbám. Vždyť to byl teprve rok a dva měsíce od doby, co tu svoji zrušila. Bylo logické, že se z toho ještě stále léčila. Upřímně řečeno, mnoho si z toho dne nepamatovala, vybavovaly se jí jen určité fragmenty, které byly ale pospojované jako špatný film a odvíjely se jí v hlavě znovu a znovu. Znovu viděla, jak pláče své matce do telefonu, znovu prožívala dlouhou cestu do Hamptons, aby vrátila svému snoubenci obrovský prsten s diamantem, a samozřejmě také před sebou viděla všechny ty přezdívky, kterými ji častovaly bulvární časopisy. Nevěsta z Ritzu na útěku. Tornádo svěřenských fondů. A Alexina nejoblíbenější: Milionový průšvih. Měla všechny důvody k tomu, aby si zkrátka svatby ošklivila. Ale nebylo to tak. Byly pro ni znamením toho, že je tady pořád naděje a láska. Sice ne v jejím životě, to ne. Ale aspoň v životech ostatních lidí, třeba v životě její nejlepší přítelkyně Chloe Burnettové.

„Máma navrhla, abychom během recepce u bazénu vypustili svítící lampiony. Co si o tom myslíš?“ zeptala se Chloe.

Alex byla zrovna na cestě za svým bratrem Danielem, s nímž měla poobědvat. Seděla na zadním sedadle svého SUV a za oknem se míhaly stavby Manhattanu. Srpen někdy býval ve městě k nevydržení, jaké bylo horko, a zrovna teď procházeli jednou takovou vlnou. „Myslím, že je to skvělý nápad. Nechápu, že mě to nenapadlo samotnou. Zařídím to.“ Alex si dala Chloe na hlasitý odposlech a udělala si poznámku.

„Já nevím. Někdy mám pocit, že to máma trochu přehání.“

„Ale ne. Mámy prostě takové jsou.“ A Alex s tím udělala zkušenost z první ruky. Její matka se při plánování Alexiny svatby úplně utrhla z řetězu. A jak pak Alex dodatečně zjistila, měla prsty i v samotné žádosti o ruku.

„Ach, ne. To jsem neměla říkat. Doufám, že jsem se tě nedotkla.“

Alex si těžce povzdechla. Jasně, měla s mámou složitý vztah, ale ten nebyl důvodem, proč svou svatbu odvolala. „Chloe, to je v pohodě. Jsem OK.“

„Vážně? Ten poslední rok byl pro tebe tak těžký… Jsem si jistá, že pro tebe není snadné mi pomáhat.“

„S tím si vůbec nedělej starosti. Mám tě ráda a vdáváš se. Na ničem jiném nezáleží.“

„Kdybych nevěděla, že jsi v tom tak skvělá, nepožádala bych tě o to,“ dodala Chloe.

„Díky!“ zasmála se Alex. Ke svému talentu přišla naprosto přirozeně. Její matka totiž byla posledních třicet let tou nejžádanější plánovačkou svateb na celém severovýchodě Spojených států. A to, že Alex byla přítomna nespočtu svatebních obřadů a hostin, ji přivedlo k podnikání v oblasti květinových výzdob. Vybudovala si vlastní firmu, která vytvářela extravagantní výzdoby pro hotely, korporátní akce a… ano, taky pro stovky svateb.

„Našla jsi někoho, s kým půjdeš?“ zeptala se Chloe.

„Ne.“

„Myslela jsem, že jsi někoho minulý týden konečně potkala.“

„Ano,“ přikývla Alex. „Jenže on pak zjistil, kdo jsem a co jsem, a velmi rychle se odporoučel. To se mi stává v poslední době se všemi muži. Ani se na mě nepodívají a prchají opačným směrem.“

„To je tak nespravedlivé! Vůbec tě neznají. Nejsi taková, jak tě vykresluje bulvár!“ rozohnila se Chloe.

„Vlastně je nemůžu vinit,“ povzdechla si Alex. „Nikdo z nich nechce skončit v novinách. Něco takového může lidem zničit život.“

„Já žasnu už jen nad tím, že o tom vůbec dokážeš mluvit. Jsi neskutečně odolná.“

Jsem? Většinu času měla Alex pocit, že svou odolnost jen hraje. „Snažím se.“

„Aspoň, že jsi tu svatbu zrušila ještě předtím, než se objevil ten člověk s Černým zápisníkem.“

Černý zápisník, tak se jmenovaly sociální stránky, které začaly být na internetu aktivní asi před čtyřmi měsíci. Jejich anonymní provozovatel je krmil šťavnatými drby a rodinnými tajnostmi. Mezi postiženými bylo pár lidí, které Alex znala, včetně Chloe a její matky.

„Nechci ani pomyslet, co by o mně dokázali vyšťourat.“

„Parker má vážné obavy, že se ten, kdo za tím stojí, nějak dostane na naši svatbu.“

Parker Sullivan byl Chloin snoubenec, agent sportovců. Jeho klienti se stali prvními terči tohoto zlovolného média. Do jeho problémů vstoupila Chloina PR firma, Chloe s Parkerem se do sebe zamilovali, a všechno se nakonec dalo do pořádku, ale Parker se vydal na soukromou křížovou výpravu, aby lidi, kteří za Černým zápisníkem stojí, demaskoval.

„S tím si vůbec nedělej starosti. Taylor už do domu nainstalovala spoustu bezpečnostních zařízení.“ Taylor Kleinová byla další nejlepší kamarádka těch dvou a svatba se chystala v letním sídle v Connecticutu, které patřilo její rodině. „Kromě toho nebudeš mít mnoho hostí a pokud jde o tisk, byla jsi hodně opatrná, ne?“

„Ano, ale nemohla jsem z toho média vynechat zase úplně. Jinak by Taylor lítali nad domem. Takže jsem jich několik pozvala. Ty, kterým můžu věřit.“

Alex nechtěla nic říkat, ale několik z těch Chloiných důvěryhodných pozvaných se po jejím vlastním svatebním debaklu nechovalo vůbec hezky. Jejich novináři sice nezašli tak daleko, aby ji nazývali Prokletou svatební čarodějnicí, ale psali o ní a vykreslili ji jako chudáka bohatou princezničku. A Alex určitě nestála o to, aby ji někdo litoval. Chtěla jen jediné, aby jí dali svatý pokoj. Proto taky toužila najít pro sebe na Chloinu svatbu nějaký pánský doprovod, nejlépe úžasného muže, s nímž bude moci tančit, takže si celý svět bude moci myslet, že se její štěstí konečně obrátilo: jestli si jí tedy vůbec někdo všimne.

Vůz zastavil před restaurací. „Chloe, musím běžet. Jdu s bráchou na oběd.“

„Mám říct mámě, aby se postarala o ty lampiony?“

„Ne, to je v pohodě. Zařídím to.“ Alex se s Chloe rozloučila, přehodila si kabelku přes rameno a vyskočila z vozu. Její bratr na ni čekal hned za dveřmi. „Ahoj fešáku,“ pozdravila ho, postavila se na špičky a políbila ho na neoholenou tvář.

„Vidím, že pořád ještě nosíš sluneční brýle i uvnitř,“ prohodil místo pozdravu Daniel. Pak mávl na vrchní a obrátil se zase k Alex.

Pokrčila rameny. „Je to lepší. Pro případ, že by mě někdo poznal. Všichni mají na mobilech fotoaparáty. Takhle to trochu snižuje riziko, že ho někdo použije.“

„Pane Golde, váš stůl je připraven,“ oznámila vrchní Danielovi.

„Skvěle.“ Daniel ustoupil a nechal Alex vejít jako první.

Alex se dívala přímo před sebe a nevšímala si ostatních návštěvníků. Naštěstí bylo na oběd už dost pozdě a v restauraci nebylo mnoho lidí. Vrchní je uvedla k rohovému boxu a Alex se posadila tak, aby měla větší část restaurace za zády. Teprve potom si sundala sluneční brýle.

„Dáte si něco k pití, než přijde váš číšník?“ zeptala se vrchní a položila na stůl dva jídelní lístky.

„Alex?“ zeptal se Daniel a vklouzl do boxu naproti ní.

„Něco studeného, možná maličko alkoholického,“ odpověděla.

„Máme vynikající rosé,“ nabídla hosteska.

„To by bylo dokonalé.“

„A já si dám totéž,“ přikývl Daniel. Pak si založil ruce na hrudníku a zahleděl se svýma výraznýma modrýma očima přímo na ni. Takhle to v posledním roce dělal: vzal ji na oběd, zjistil od ní, jak se drží, a posléze referoval jejich rodičům. Otec se o Alex bál, matka byla zklamaná. „Tak. Pověz mi novinky.“

„V práci toho mám hrozně moc. Vím, že je venku jako v peci, ale my se už zabýváme Díkůvzdáním, a dokonce i Vánocemi. Jinak mám několik korporátních akcí, na které dělám květinovou výzdobu. A pak jsou tu samozřejmě svatby.“

Jemně ji poplácal po ruce. „To je dobře, že jsi tak zaměstnaná. Ale přál bych ti, abys měla méně svateb.“

„To je riziko povolání.“

Objevil se jeden z číšníků a přinesl jim nápoje. Alex se napila studeného svěžího vína. Přesně tohle potřebovala.

„Jak moc pomáháš Chloe?“ zeptal se.

„Hodně. Jsem v podstatě její svatební organizátorka.“

„A s kým půjdeš?“ zajímal se Daniel.

Alex otevřela jídelní lístek a prohlížela si ho, i když už věděla, co si dá: humrový salát s dresingem a bez vajíčka. „Zatím nevím. Ale pořád hledám.“

„Jak to myslíš?“

„Mám dvě možnosti. Seznamky, nebo to, že mě s někým seznámí nějaká kamarádka,“ odpověděla.

„Ale online… to snad ne? To by se mi vůbec nelíbilo. Co kdybys narazila na nějakého úchyla? Další zranění už nemůžeš riskovat, to nedovolím.“

Daniel ji vždycky chránil, což byla jedna z jeho nejhezčích vlastností. Kromě toho se do jisté míry cítil zodpovědný za ten její svatební debakl, protože to byl on, kdo Alex s jejím snoubencem seznámil.

„To je seznamování v moderní době. Jinak bych musela počkat, až mě někdo s někým seznámí, a nikomu se zatím nepodařilo najít muže, který by byl ochoten se mnou jít.“

„Nabídl bych ti, že s tebou půjdu sám, ale mám týden předtím jednání v Londýně a plánuju tam zůstat ještě na víkend. Bylo by sice vražedné letět sem celou tu cestu dřív, ale udělal bych to pro tebe.“

Alex už chtěla vybuchnout, že to nepřipadá v úvahu, ale zrovna k nim přišel číšník, aby si vzal objednávku, a tak počkala, dokud neodešel. „Miluju tě, ale ne. Jít s bratrem?“ usmála se. „To bych raději šla sama. Bez urážky.“

Dlouze vydechl a opřel se. Špulil rty a obočí měl svraštěné, jako by v duchu řešil nějaký komplikovaný problém. Nelíbilo se jí, že pro něj představuje něco takového. „Potřebuješ někoho, kdo tě zná. Někoho, komu můžeš věřit. Komu můžu věřit já.“ Najednou otevřel pusu a široce se usmál. „Počkej. A co Ryder? Ten by byl dokonalý.“

„Cože? Ne. Ryder? Ne. Ten by se mnou nechtěl jít na svatbu.“ Nervózně se zasmála a dopila zbytek svého vína. Proboha, snad se nepotí. A proč se jí najednou tak rozbušilo srdce?

„A proč ne?“

Protože mám pro Rydera Carsona slabost. Protože to je muž, kterého chci už víc než deset let. Protože je to tvůj kamarád a obchodní partner. Protože jsem s ním před pěti měsíci jednou tajně spala a nejsem si jistá, jestli se z toho ještě někdy moje hrdost vzpamatuje. „Nevím. Prostě mi to tak připadá.“

„Nechápu, proč by mělo. Zeptáme se ho.“ Její bratr vztáhl ruku a vzal ji za předloktí. „Proboha, teď mě něco napadlo. Ryder bude vážně úplně skvělý.“

„Skvělý? Netuším, o čem to mluvíš, ale musíš s tím přestat.“ Alex zamávala rukou ve vzduchu. „Ať už je to cokoli.“

„Ryder a já uháníme Geoffreye Burnetta, Chloina strýce. A ten na té svatě určitě bude. Pokud tam bude i Ryder, mohla by to být skvělá příležitost, jak ho konečně přimět, aby se s námi sešel, protože tam bude určitě mnohem uvolněnější. Mohli bychom tak dosáhnout smlouvy.“

Alex chtěla zažertovat, že ani jí by nevadilo s Ryderem něčeho dosáhnout. Ještě aspoň jednou. Ale ne. Celá tahle věc je velice špatný nápad. Člověk dokáže unést jen určitou míru ponížení, i když to celé zůstalo v tajnosti. Ryder jí doopravdy ublížil, když se od ní uprostřed noci odplížil a ani se s ní nerozloučil. Existuje snad ještě něco horšího než když vám muž, kterého odjakživa chcete, zabouchne dveře přímo do obličeje? „Ty chceš využít svou vlastní sestru k tomu, abys získal smlouvu?“

„Kdyby naše architektonické studio dostalo zakázku na Burnettovy komerční developerské projekty, byli bychom na celá léta zajištění. Mohli bychom koupit větší prostory, najmout víc lidí. A co je ještě důležitější, zabránili bychom konkurenci v tom, aby tu zakázku dostali oni.“ Pak jeho pohled změkl. „Ale nejde jen o tohle. Jde hlavně o to, abych ochránil tebe i tvoje srdce. Ryderovi můžu věřit v tom, že ti neublíží, protože by si v žádném případě nezačal nic… no, romantického. A to je pro všechny ten nejlepší scénář.“ Hm… Alex si odkašlala. Bylo jasné, že její bratr nezná Rydera tak dobře, jak si myslí. „Říkala jsi něco?“ zeptal se.

„Ne. Myslím, že to celé je úplně absurdní nápad.“ A bolestný. Totálně, stoprocentně směšný.

„Měl jsem dojem, že máš Rydera ráda. Je ti přece sympatický, nebo ne?“

Alex zavřela oči a doufala, že nepůjde do pekla, když bude bratrovi lhát přímo do očí. „Je celkem v pohodě.“

Ryder Carson seděl u svého stolu v kanceláři a snažil se soustředit na projekt, který se mu vůbec nezamlouval. Díval se na plány kancelářského komplexu na Long Islandu, takové věci většinou Ryder dělal s lehkostí a prakticky napoprvé. Ale tentokrát to nějak nešlo. Klient měl celý seznam změn a Ryder tyto změny nemohl svěřit nikomu z týmu. Tohle byl skutečný oříšek, a i když Ryder miloval výzvy, nelíbilo se mu, že se jeho návrh nesetkal s okamžitým přijetím. Udělal všechno, co bylo v jeho silách, aby představil už napoprvé dokonalou vizi. Věděl, že život je mnohem jednodušší, když po sobě nemusí člověk nic opravovat. Začínala ho bolet hlava, a ještě ke všemu se ozval hlas, který ho donutil vzhlédnout.

„Danieli, tohle je úplně špatně. Zapomeň na to. Musím se vrátit do práce.“

Pocítil čirou paniku, když si uvědomil, komu ten hlas patří: Alex Goldové, sestře jeho obchodního partnera, Daniela. Divoce se mu rozbušilo srdce a roztřásly se mu ruce. Neviděl Alex od března, kdy se spolu vyspali. Nikdo o tom nevěděl, a to z dobrého důvodu. Alexin bratr byl pro Rydera víc než jen společník. Byl to i jeho nejlepší přítel. A úspěch jejich společné firmy Gold a Carson na tomhle pevném základu spočíval. Proto byl z Alexiny přítomnosti nervózní. Ta noc, kdy spolu spali, totiž skončila tím, že se tajně a bez rozloučení vyplížil z jejího bytu.

„Slibuju, že to nepotrvá dlouho,“ odpověděl Daniel na chodbě. „Ťuk ťuk.“ Pak strčil hlavu do Ryderovy kanceláře. „Máš minutu?“

Ryderovi poklesl žaludek až někam ke kolenům. Ani nevěděl, že je něco takového možné. „Pro tebe?“ Byl si celkem jistý, že zná odpověď, ale potřeboval vteřinu nebo dvě, aby se připravil, pokud má stanout tváří v tvář ženě, která měla všechny důvody být na něj rozlícená.

„Ne. Je tu se mnou Alex.“

Mávl na ni a Alex vstoupila s hlavou vztyčenou do místnosti. Tvářila se tak, že Ryderovi okamžitě skočilo srdce zpět nahoru, tentokrát až do krku. Měla na sobě černé šaty bez rukávů, které obepínaly každou její krásnou křivku. Stěží dokázal uvěřit, že se mu dostalo takového štěstí a mohl se jí dotýkat. Byla pro něj zakázaným ovocem jako žádná jiná žena, byla to milovaná sestra jeho nejlepšího přítele a obchodního partnera. Hýčkaná dcera muže, který dal Ryderovi a Danielovi peníze, aby rozjeli své architektonické studio. Alex se prostě dotýkat nesmí. A on to udělal. Jo, zatraceně. Udělal to. A bylo jasné, že se to nikdy nikdo nesmí dozvědět.

„Alex,“ vypravil ze sebe a postavil se.

„Ahoj,“ odpověděla a sedla si do křesla naproti němu a překřížila si nohy, čímž mu poskytla další úžasný pohled, tentokrát na vykroužená lýtka a krásné kotníky. Pak ze sebe vynutila úsměv a v hlubinách očí se jí objevil výraz, který bylo těžko dešifrovat. První slovo, které ho napadlo, bylo oheň. Bylo celkem jisté, že kdyby měla možnost, na místě by ho zpopelnila. Tohle nebyla Alex, jakou znal. Byla to vždycky milá a laskavá žena. A ještě nikdy se na něj nepodívala, jako by ho chtěla roztrhat na kusy.

„Rád tě vidím, Alex. Co tě přivádí k nám do kanceláře?“ zeptal se Ryder a snažil se dát dohromady.

„Myslím, že jsem našel způsob, jak vyřešit náš problém s Geoffrey Burnettem, a zároveň pomoci Alex,“ řekl Daniel a postavil se vedle Ryderova stolu.

Alex potřásla hlavou. „Je to hloupý nápad. Jsem si jistá, že mi to potvrdíš.“

Ryder si nebyl jistý, co si bude myslet o čemkoli, co se dozví, ale pořád ještě byl zaskočený jejím konfrontačním tónem. Bylo mu jasné, že se na něj zlobí přesně tak, jak se obával. Přesto ho však zajímalo, co mu ti dva chtějí navrhnout. „Pokud to znamená, že vyřešíme problém s Geoffrey Burnettem, jsem jedno ucho.“

„Takže… jde o tohle,“ začal Daniel. „Alex zoufale potřebuje společníka.“

„Danieli,“ vyjela. „Musíš to říkat takhle?“

„Jasně, promiň,“ opravil se Daniel. „Alex prostě potřebuje doprovod. Vážně potřebuje.“

„Počkej, zpomal. Tenhle tvůj nápad se netýká jen mě,“ napřáhla na bratra prst. „To ty jsi říkal, že toho můžeš využít v zájmu té vaší velké zakázky.“

Ryderovi na smlouvě s Burnettem hodně záleželo, ale byl zmatený ohledně toho, jak tyhle dvě věci spolu mohou souviset. „Společníka? Doprovod?“

„Ano. Potřebuje doprovod na svatbu Chloe Burnettové,“ objasnil mu Daniel. „Alex má obavy, že když nebude mít pánský doprovod, tisk se toho chopí a bude pokračovat v tom svém krutém honu.“

„Podáváš to, jako bych byla nějaká křehká květinka, Danieli. A to nejsem. Prostě jen nechci, aby mi zase zkřížili cestu. Můj život by byl mnohem příjemnější, kdyby se konečně začali zabývat něčím jiným.“

„A ty sis myslel, že bych to mohl být já?“ zeptal se Ryder Daniela nevěřícně.

„Ano. Je to parádní, ne? Já budu den před svatbou ještě v Londýně, takže s ní jít nemůžu,“ vysvětloval Daniel.

„A zapomněl dodat, že s bratrem bych stejně nešla,“ skočila mu Alex do řeči. „To by nemělo ten žádoucí účinek.“

„Jo, a taky jsem chromý. O tom jsem se už zmínil?“ poznamenal Daniel uštěpačně. „Ale myslím, že bychom mohli podchytit na té akci Geoffreye, kdyby ses s ním setkal za takto neformálních okolností. A kromě toho všeho můžu být klidný, že vezmeš Alex na tu svatbu a nic se nestane.“

„Samozřejmě. Ano. Protože to je Alex.“ A ty si myslíš, že bych nikdy nezašel tam, kam jsem zašel.

„Přesně tak. Nic romantického,“ přikývl Daniel, jako by se jednalo o univerzální skutečnost, kterou musí všichni přijmout. „Protože víš, že bych tě zabil. Naše přátelství by skončilo a naše obchodní partnerství taky.“

„Hlavně proto, že bys byl po smrti,“ pípla Alex.

„Říkám to proto, že vás mám oba rád,“ pronesl Daniel vážně.

Ryder se zhluboka nadechl nosem, podíval se na Alex, pak na Daniela a znovu na Alex, což byla chyba, protože z ní pak prakticky nedokázal odtrhnout zrak. Šlo o to, že Alex znal hodně dlouhou dobu. A vycházeli spolu výborně. Celé roky spolu udržovali pohodlné a bezproblémové přátelství. A upřímně řečeno, on o ní měl jen velmi málo romantických myšlenek, dokud neproběhl u Daniela ten silvestrovský večírek, na kterém ho políbila. Předtím si nikdy nedovolil přemýšlet nad něčím takovým, a bylo to právě z toho důvodu, který předestřel Daniel. Ten polibek ale úplně všechno změnil, otevřel stavidla. Proto se Ryder tak rychle ztratil, popadl svůj plášť a vypadl z Danielova bytu, jak to jen šlo nejrychleji. Než mohl udělat něco špatného. Něco, co by mu zničilo život.

Jenže pak na sebe s Alex narazili na charitativním plese. To bylo v březnu. A ten večer nebyl Daniel nikde nablízku. Ve skutečnosti byl mimo město. A co bylo ještě důležitější, Alex vypadala… úchvatně. Kromě toho s ní byla legrace, byla okouzlující, a tak sexy, že z toho skoro začal šilhat. Ten večer spolu podlehli pokušení a jeho to až dosud pronásledovalo. Měl pro ni nepopiratelnou slabost, o níž nevěděl, dokud se to nestalo… A teď se bál, že se to ještě zhorší, pokud bude s Danielovým plánem souhlasit. „A co všechno by to přesně obnášelo?“ zeptal se.

„No, musel by ses snažit strávit s Geoffreyem co nejvíc času.“ Pak se Daniel obrátil k Alex. „Alex tam bude muset být na večeři, obřad a recepci, takže budeš mít spoustu příležitostí.“

Tohle Ryder svou otázkou na mysli neměl, ale možná by byly na místě dva oddělené rozhovory, jeden s Danielem ohledně jejich podnikání. A druhý, soukromý, s Alex. „To by šlo.“ Ryder vůbec nezvládal nezávazné společenské tlachání, ale podle jeho zkušenosti si developeři velmi rádi povídali o svých projektech a architektuře, která s nimi souvisela. On sám by o něčem takovém mohl mluvit celé hodiny. „A myslím, že máš asi pravdu. Něco takového by nám mohlo poskytnout výhodu oproti těm dvěma firmám, co se nám snaží vypálit s touhle zakázkou rybník.“

„Dá nám to obrovskou výhodu,“ přikývl Daniel.

Tak… tohle bylo vyřešeno. A teď ta druhá záležitost. „Myslím, že bychom měli zjistit, co od toho scénáře chce Alex. To je důležitější než obchodní aspekt celé té věci.“ Ryder se podíval na Alex a jejich oči se na okamžik setkaly. Zahlédl v nich záblesk ženy, která ho lákala svou zranitelností a laskavostí. Ženy, která se na něj nezlobila. To vědomí ho vyděsilo, ale také ho vzalo za srdce víc než cokoli jiného. Cítil se velice špatně kvůli tomu, čím si v posledním roce musela projít, a pokud by jí to, že jí bude dělat doprovod na Chloině svatbě, mělo pomoci, rád se k tomu propůjčí.

„Díky, že jsi mě v tom celém vzal v úvahu,“ podotkla Alex a vrhla podrážděný pohled na svého bratra. Pak se znovu podívala na Rydera. „Budeš muset tři dny předstírat, že mě máš rád. Chovat se jako můj partner.“

„Ale nic přehnaného,“ dodal rychle Daniel.

„Necháš mě to dokončit, prosím tě?“ zasyčela na něj Alex. „Potřebuju zkrátka, abys byl se mnou vidět, ale zároveň, abychom nebyli moc nápadní. Pohledný chlapík mě bude držet za ruku, přinese mi drink. Ale nebude přitahovat moc pozornosti.“

Ryder musel potlačit úsměv. Bylo příjemné slyšet, že ho považuje za pohledného. „To bych měl zvládnout.“

„Vidíš? Říkal jsem, že to je dokonalé.“ Danielovi zazvonil mobil a on ho vytáhl z kapsy. „Musím jít. Vy dva se už můžete domluvit na detailech, že?

„Jasně. To snad zvládneme.“ Alex vstala a objala svého bratra na rozloučenou. „Dík za oběd. A že mi pomáháš.“

„Jasně. Vždycky. Na to se můžeš spolehnout.“

Ryder byl svědkem náklonnosti mezi těmi dvěma mnohokrát. To byl jeden z hlavních důvodů, proč Alex nikdy nevnímal jinak než jako kamarádku. On sám byl jedináček a tento typ vztahu ve svém životě neměl. A podle toho, co viděl, to byla velká škoda. Hodně velká.

Daniel se omluvil a nechal Rydera s Alex o samotě. Jistě, dveře kanceláře zůstaly otevřené, ale přesto z toho byl nervózní. „To jsem nečekal.“

„Ani já ne.“ Alex si povzdechla a s pochybnostmi v očích na něj pohlédla. „Klidně můžeš odmítnout, jestli chceš. Ještě není pozdě couvnout.“

Ryder měl pocit, jako by ho něco táhlo na dvě opačné strany. On a Daniel měli spoustu důvodů pro to, aby se snažili získat zakázku od Geoffrey Burnetta. A nemohl také odmítnout pomoc Alex, když to potřebovala. Nevěřil si však natolik, aby mohl zaručit, že se jí nedotkne… Že ji nepolíbí… Nicméně… „Udělám to.“

„Dovol mi, abych ti připomněla, že se mezi námi stalo něco, kvůli čemu to může být nesnadný úkol. Ačkoli… člověk by asi mohl namítnout, že vzkaz, který jsi mi nechal uprostřed noci, za vším zavřel dveře.“

Ryan obešel stůl a zastrčil si ruce do kapes. „Je mi líto, že jsem odešel. Vážně. Jen jsem si myslel, že to pro všechny zúčastněné bude nejlepší. Pro tebe, pro mě i pro tvého bratra. Je to příliš komplikované. A vzhledem k tomu, čím sis nedávno prošla… Zkrátka jsem si říkal, že další komplikace nepotřebuješ.“

Chvíli mlčela, ale pak přikývla. „Máš pravdu.“

„Tak… Co teď?“

„Už jsem nad tím přemýšlela v autě cestou sem. Asi bychom se neměli ukázat rovnou na té svatbě a předstírat, že jsme pár. Bulvár má na falešné vztahy nos, a když budou mít podezření, pořádně mě v tom vymáchají,“ pronesla zamyšleně.

„Jak bychom to mohli obejít?“

„Dvěma způsoby. Nejdřív musíme jít na schůzku. Někam do města. Řeknu Chloe, aby dala tisku tip. Uvidí nás spolu a pomyslí si, že je to začátek… něčeho,“ pronesla Alex.

„A ta druhá věc?“ zeptal se.

„Teď mě doprovodíš dolů a na ulici mě políbíš na rozloučenou. Jen abychom to rozjeli.“

Těžce polkl. „Dobře…“

„Ale no tak. Jsem si jistá, že si vzpomeneš jak na to.“ Vzala si kabelku a vykročila ke dveřím.

Ryder ji poslušně následoval do chodby, přes recepci a k výtahu. Celou cestu si říkal, jak Alex může vědět, že právě tohle pomůže. Plánovala to snad? To mu připadalo nepravděpodobné, už kvůli roli, kterou v tom celém sehrál její bratr. Pak výtah cinkl, dveře se otevřely a oni nastoupili.

„Postaráme se o tohle, pak ta schůzka a až dojde na svatbu, už to bude působit, že o nic nejde.“

Mohlo by to vážně být tak snadné? „No dobře. A kdy a kde si dáme tu schůzku?“

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Jednoduchý požadavek.
Pokud se Vám ukázka líbila, na našem webu si můžete zakoupit celou knihu.