Chantelle Shawová

Zahrávat si s ohněm

Překlad

Kateřina Hamplová

Milá čtenářko,

taky máte pocit, že ten čas utíká pořád rychleji a rychleji? Jediné, co mě s tím trochu smiřuje, je to, že taky jakoby stále „častěji“ přichází jaro. A pro nás, kteří si spolu povídají o knížkách o lásce, je jaro takovou hlavní roční dobou… Obvykle už bývá docela teplo, začínají se objevovat první květiny, vzduch je plný vůní a příslibů…

Samozřejmě, když říkám, že jaro je pro lásku ideální, neznamená to, že bychom ji měli opomíjet v jiných ročních dobách; pro lásku je dobrá příležitost úplně kdykoliv. A když zrovna nemáte tu skutečnou – a já Vám držím palce, aby co nejdříve přišla –, tak aspoň pro tu ze stránek mých knih…

A kam se tento měsíc spolu podíváme? Do Řecka i na Manhattan, do tajemného království, o němž jste se určitě v hodinách zeměpisu neučila, do Indie i na pustý ostrov. Bude to určitě jako každý měsíc skvělá jízda a já věřím, že si ji spolu užijeme!

S láskou

Váš Harlequin

Název originálu:

Nine Months to Tame the Tycoon

První vydání:

Mills & Boon, an imprint of HarperCollinsPublishers, 2021

Překlad:

Kateřina Hamplová

Odpovědný redaktor:

Jiří Chodil

© 2021 by Chantelle Shaw

© For the Czech Republic edition by HarperCollins Polska sp. z o.o., Warszawa 2023

Tato kniha je vydána na základě licence Harlequin Books S.A.

Všechna práva vyhrazena, včetně práva na reprodukci části díla v jakékoliv podobě.

Všechny postavy v této knize jsou fiktivní. Jakákoliv podobnost se skutečnými osobami, žijícími či zesnulými, je čistě náhodná.

Harlequin a Harlequin Sladký život jsou ochranné známky, jejichž vlastníkem je Harlequin Enterprises Limited a které byly použity na základě jeho licence.

HarperCollins Polska je ochranná známka, jejímž vlastníkem je HarperCollins Publishers, LLC. Název ani známku není možno použít bez souhlasu vlastníka.

Ilustrace na obálce byla použita po dohodě s Harlequin Books S.A. Všechna práva vyhrazena.

HarperCollins Polska sp. z o.o.

ul. Domaniewska 34A, 02-672 Warszawa

ISBN: 978-83-276-9030-2 (EPUB)

ISBN: 978-83-276-9031-9 (MOBI)

ISBN: 978-83-276-9032-6 (PDF)

Elektronické formáty:
Katarzyna Rek

PRVNÍ KAPITOLA

„Nečekal jsem, že vás tady najdu osamělou v temnotě zahrady.“

Lissa Buchananová se celá napjala, když se ze stínů ozval chraplavý hlas se sexy řeckým přízvukem. Ani se nemusela otáčet, aby poznala, že ten hlas patří Takisovi Samarasovi. Zamrazilo ji.

„Myslel jsem, že se budete dál vyhřívat v paprscích zájmu ve velkém stanu,“ zavrčel. „Nejkrásnější žena na tanečním parketu upoutala pozornost všech mužů v místnosti.“

„Nesnažila jsem se přitahovat pozornost.“ Uvědomovala si, že to zní, jako by se bránila. Nesnášela tu nálepku holky z večírků, kterou jí daly bulvární časopisy. To, jak ji líčila média, nemělo s její skutečnou povahou nic společného, ale to nebude vysvětlovat nějakému cizímu muži. I kdyby to byl ten nejpřitažlivější chlap na zeměkouli. Což rozhodně byl, alespoň pro ni. „Kromě toho nejkrásnější na sestřině svatbě je samozřejmě nevěsta.“

„Eleanor je hezká nevěsta, což je zřejmě důvod, proč si ji Jace vybral za ženu,“ suše podotkl Takis.

„Zdá se, že vás Jaceho svatba s mou sestrou překvapila.“[1] Lissa se konečně odhodlala na Takise podívat a nic ji nemohlo připravit na reakci, jež v ní mužnost, sálající z jeho těla, vyvolala. Nikdy předtím nepocítila tak silnou sexuální přitažlivost. Pod družičkovskými šaty se jí stáhly bradavky a jemná látka ty náhle tak citlivé vrcholky dráždila.

Svatební obřad se konal v průběhu téhož dne na radnici v Soluni. Když se Lissa během obřadu zadívala na Jaceho svědka, srdce jí vynechalo pár úderů. Jeho trochu zachmuřená tvář ji úplně vykolejila, takže se nebyla schopná plně soustředit, když Eleanor a Jace pronášeli svůj svatební slib.

Během svatební hostiny, kterou uspořádali ve velikém stanu na zahradě Jaceova domu na pobřeží, Lissa zjistila, že ho neustále vyhledává očima. Nebyl to typický krasavec. Byl vysoký a urostlý, ale obličej měl jako vytesaný z kamene. V těch velmi vzácných chvílích, kdy se Takis přece jen usmál, mu v něm zableskla zářivá bílá jeho zubů. Vlasy černé jako uhel měl nakrátko ostříhané a pod hustým obočím měl ocelově šedé oči.

Na jeho nekompromisně sevřených rtech bylo i něco fascinujícího, jako by jeho ústa byla smyslná a krutá zároveň. Byl uhlazený a na vrcholu fyzických sil a Lisse připomínal vlka.

Teď pokrčil rameny. „Přiznávám, že jsem nečekal, že se Jace ožení. Znám ho už dlouho a vždycky byl proti manželství.“

„Aha. Jenže kdo rozumí tajemství lásky, že?“ zamumlala Lissa.

„Vy si myslíte, že za tím, že si Jace vaši sestru tak rychle vzal, je láska?“

„A co jiného?“ Lissa se zahleděla do přední části zahrady, osvětlené stovkami drobných světýlek, a spatřila Eleanor a jejího novomanžela, kteří se právě vynořili za stanu. Bylo zjevné, že mají oči jen jeden pro druhého. Měla pocit, že se Takis chystal něco říct, ale zaváhal, když jeho pohled následoval její až k novomanželům.

„Možná máte pravdu. Já nejsem na lásku žádný odborník,“ pokrčil cynicky rameny.

Lissa od něj odvrátila pohled a přemítala, proč ji jeho přítomnost tak rozrušuje. Snažila se tady vzadu v koutě zahrady najít klidné místo, kde by si mohla chvilku odpočinout od lidí a chvilku jen poslouchat mořské vlny, pleskající za zdí poklidně o břeh.

Vycítila, že se Takis přesunul blíž a opřel se loktem o zeď, čímž jako by ji uvěznil, opřenou o ty staré kameny. Ve skutečnosti uvězněná nebyla, ale nohy jako by jí vrostly do země. Jeho blízkost jen způsobila, že si ještě silněji uvědomovala teplo, jež sálá z jeho těla. Oči se samy stáčely jeho směrem a jeho kořeněná vůně ji úplně omámila.

„Neřekla jste mi, proč jste odešla z té oslavy.“

Lissa mu rozhodně nehodlala přiznat, že trochu žárlila, když ho viděla tančit s tou vnadnou brunetkou, které byly zjevně její rudé šaty tak o dvě čísla menší. „Šla jsem ven, protože jsem chtěla být sama.“

„Lhářko,“ pousmál se Takis. „Myslíte si, že jsem si nevšiml, jak jste se na mě pořád dívala?“

To to bylo tak očividné? Lissa se zastyděla. Je to nejvíc sexy chlap, jakého kdy v životě viděla. Muži, které znala, byli většinou pohlední modelové nebo rádoby herci, ale v porovnání s Takisem to byli jen kluci. Byl by to neuvěřitelný milenec. Sama netušila, kde se v ní bere ta jistota, vzhledem k tomu, že nemá žádné sexuální zkušenosti, ale při pohledu na něj cítila zvláštní touhu v klíně.

Modlila se, aby v okolní tmě nebylo vidět, jak se červená. „Chcete tím snad naznačit, že jsem šla ven v naději, že půjdete za mnou?“

„A šla?“

„Samozřejmě že ne. Neuvědomila jsem si, že jste si mě všiml. Právě vás zaživa pojídala ta slečna v příliš těsných šatech.“

Takis se zasmál a ten nakřáplý zvuk byl nečekaný a naprosto uchvacující. „V tom případě se omlouvám, že jsem narušil vaši samotu. Odejdu, jestli si to přejete.“ Mluvil se sebevědomím muže, jenž si je dobře vědom dopadu, jaký má jeho přítomnost na opačné pohlaví. Včetně ní.

„Můžete si dělat, co chcete. Jsem si jistá, že to stejně děláte.“ Byl by nebezpečný omyl domnívat se, že takového vlka je možné si ochočit. „Klidně zůstaňte tady a dívejte se na moře. Já jdu do domu počkat na taxík.“

„Vy jste ubytovaná v hotelu Pangalos Beach, že ano? Já tam také bydlím, a tak vás tam rád odvezu.“

Cesta ze Soluně na Sithonii, poloostrov v severním Řecku, trvala asi hodinu. Představa, že bude takovou dobu s Takisem sama, Lissu vyděsila, ale nedokázala vymyslet přijatelnou výmluvu, proč s ním nejet. „No… to je od vás laskavé.“

Sama při tom nepoznávala vlastní hlas.

Takis pokrčil rameny. „Jace mě požádal, abych dohlédl na to, že se dostanete do hotelu v bezpečí.“

Takže jí nabídl, že ji odveze, protože to byla jeho povinnost jako svědka ženicha, a ne proto, že by měl o ni zájem. Ne že by o něco takového stála, ujišťovala Lissa sama sebe. Ale také se nerada cítila jako něčí přítěž, což byl pocit, který dobře znala z dětství od svého dědečka.

„Já nejsem laskavý,“ sdělil jí Takis odměřeně. „Nepleťte si mě se svými chlapci s bohatými tatíky, které jste si omotávala kolem prstu na pláži na Maledivách nebo na jachtě v Saint Tropez. Váš život je nekonečný zdroj zábavy pro každého, kdo čte bulvární časopisy.“ Takis stiskl rty. „Já jsem jiný. Vypracoval jsem se z ulice a musel bojovat o každičký krok na cestě k tomu, kde jsem dnes, k úspěšnému řetězci hotelů.“

Lissu jeho sarkastické komentáře rozzuřily. Jak se opovažuje ji soudit, vždyť o ní vůbec nic neví. Právě se mu chystala říct, že mu do toho, jak žije ona, absolutně nic není, ale když si uvědomila, že mu žádné vysvětlení nedluží.

Měla celé roky praxe ve skrývání svých skutečných pocitů, takže jen pokrčila rameny a přiměla se podívat se mu do očí. „Zdá se, že vy je čtete pravidelně, když toho o mně tolik víte.“

Upřímně, nemohla se divit, že si o ní myslí to nejhorší. Nikdy ty pomluvy o svém soukromém životě nevyvracela a popravdě úmyslně vyhledávala pozornost médií, protože jí bylo jasné, že zprávy o jejím nemorálním chování jejího dědečka rozzuří. Byla rozhodnutá získat pozornost svého pappoúse jakoukoli cestou.

Kostas Pangalos se stal opatrovníkem malé Lissy, když její rodiče zemřeli, ale měl příliš mnoho práce se svým podnikáním v hotelnictví, než aby si našel čas na svou osiřelou a traumatizovanou nejmladší vnučku. Zemřel před šestnácti lety a pověřil Eleanor, nejoblíbenější ze svých tří vnoučat, aby převzala jeho společnost Gilpin Leisure.

Pro Lissu a jejího bratra Marka to byla od něj poslední rána. Mark zuřil, že ho dědeček při volbě svého následovníka přehlédl, a Eleanor ho potom jmenovala manažerem hotelu Pangalos Beach Resort, ale Mark bojoval se svými vlastními démony a zanechal hotelové finance v příšerném stavu, než přišel Jace se svým záchranným balíčkem.

Lissa odtrhla od Takise pohled a prošla kolem něj. „Můj švagr za mě není zodpovědný a vy už vůbec ne. Do Pangalosu se dostanu sama.“

„Přestaňte se chovat jako rozmazlený spratek. Odvolejte ten taxík a připravte se, odjíždět budeme za pět minut.“

„Vy jste neuvěřitelně arogantní,“ odsekla Lissa.

Takis to nepopíral. Nespouštěl z ní oči a Lissa zadržela dech, když jí lehounce přejel prstem po tváři. „A vy jste neuvěřitelně krásná. Ale to jistě víte.“ Hlas měl jako samet. „Poznal jsem vás – pamatuji si ty reklamy a fotky v časopisech, když jste působila jako modelka pro tu známou kosmetickou firmu.“

Obličej měl tak blízko k jejímu, že cítila na tváři jeho teplý dech. V očích měl smyslný žár a Lisse se na chviličku zastavilo srdce. Ten pohled znala. Poznávala tu touhu.

Od doby, kdy došla do puberty a její štíhlé, gymnastikou vytvarované tělo získalo ženské křivky, muži se po ní vždycky otáčeli. Toužili po ní. Napřed jí to bylo nepříjemné, ale pak si uvědomila, že jejich zájem je omamná náhražka dědečkova trvalého nezájmu. Proto později začala se svými obdivovateli flirtovat, nikdy ovšem nedovolila, aby to zašlo dál. Ani po tom netoužila.

Pozornost, kterou jí věnoval Takis, ji ale celou rozechvěla. Zaplavilo ji vzrušení. Takis byl úplně jiná liga. Rozum ji vyzýval, aby se otočila a odešla od něj jako od každého jiného muže. Jenže na Takisovi bylo něco, co ji nutilo reagovat na tu téměř hmatatelnou chemii mezi nim.

Fascinoval ji jako ještě nikdo a ona si na chvilku přála, aby mohla zahodit své zábrany. Říkala si, jaké by bylo, kdyby ji políbil, a trochu v šoku si uvědomila, že tajně touží to zjistit.

V očích mu jiskřilo a Lisse poskočilo srdce při pomyšlení, že by mohl číst její myšlenky. Pomalu se k ní sklonil a ona zadržela dech, omámená jeho smyslnými ústy. Nevědomky si přeběhla jazykem spodní ret. Takis ztuhl, škubnutím zvedl hlavu a ona tam chvíli jen stála, rozpolcená mezi úlevou a zklamáním.

„Dojděte si pro své věci,“ pronesl tónem, který naznačoval, že na něj ta elektrizující energie mezi nimi nemá vůbec žádný vliv. Pravděpodobně se mu to stává pokaždé, když potká nějakou ženu, pomyslela si Lissa smutně.

Její srdce ovšem tlouklo jako splašené, když ji takhle málem políbil. Proč si to rozmyslel? Ještě záhadnější bylo, proč ona doufala, že to udělá. Ani ho nezná a rozhodně ho nemá ráda. Jeho rozkazovačná povaha a nepopiratelný sexappeal byly pro její duševní rovnováhu příliš velkou hrozbou.

Byla rozhodnutá trvat na tom, že odvoz na Sithonii nepotřebuje, ale něco v jeho přísném výrazu ji varovalo, že tohle je muž, jenž vždy dostane, co chce. Také ji napadlo, že to mohla být její sestra, kdo Jaceho požádal, aby zařídil, že ji někdo do hotelu odveze. Eleanor se o ni vždycky starala.

Lissa si uvědomila, že nemá jinou možnost než přijmout Takisův návrh. Zamumlala něco, co by dáma nikdy vyřknout neměla, a rázně vykročila přes trávník k domu. Když za sebou zaslechla hluboký smích, zaťala zuby.

[1] Eleanor a Jace jsou hrdiny knihy Druhé zásnuby, která vyšla v srpnu minulého roku. Poznámka redaktora.

DRUHÁ KAPITOLA

Takis už dívky, jako je Lissa, potkal. Přehnaně sebejisté a s pocitem, že mohou všechno, což ho iritovalo. A domníval se, že je vůči kouzlu hezkých blondýnek imunní, zvlášť když dával přednost elegantním ženám, které se věnovaly budování kariéry a bez problémů akceptovaly hranice vztahu s mužem, pro nějž byly nějaké závazky zcela mimo diskusi.

Ale Lissa nebyla jen hezká. Vrhl na ni rychlý pohled, jak seděla vedle něj na sedadle. Byla nádherná. Úchvatná, až brala dech. Byla snadné chápat, proč ji fotografové milovali – dokonale symetrický obličej, výrazné lícní kosti a velké, čistě modré oči, jejichž barva Takisovi připomínala modré kopule chrámů na Santorini.

Jace před svatbou netrpělivě očekával, až přijede jeho nevěsta, ale Takisův pohled rychle přeběhl od Eleanor v celé její svatební nádheře k její družičce v hedvábných šatech modrých jako chrpy, které obepínaly její štíhlé tělo a malá, pevná prsa. Nebyl připravený na to, jaký účinek na něj bude mít její úsměv, který měl v sobě nečekanou líbeznost a zranitelnost, kterou si ovšem nejspíš jen představoval. Nebylo to tak dávno, co články o Lisse plnily sociální sítě, bulvární časopisy byly posedlé jejím osobitým životním stylem. V poslední době ale jako by zmizela.

Během následující hostiny Takise vábil její měkký hlas, když si s ním povídala o svém životě, očividně plném večírků a zábavy. Když se zasmála, podivně ho to zabolelo. Ani si nevzpomínal, kdy naposledy se smál a okamžitě nepocítil vinu.

A musel si v duchu připomenout všechno, co četl o Lissiných bezpočetných aférkách s různými známými muži, kteří byli stejně slavní a zbyteční jako ona. Také se šířily řeči o jejím koketování s drogami, které popírala, ale z různých zdrojů prosáklo, že ji kosmetická společnost, pro niž pracovala, propustila. Lissa byla potíž s velkým P a on s Jaceovým návrhem, aby ji odvezl do hotelu, souhlasil jen proto, že bylo nezdvořilé odmítnout.

Takis se hořce ušklíbl. Koho se to tady snaží obelhat? Když ji našel v té zahradě, pokušení ji políbit bylo téměř nesnesitelné. Naštěstí jeho mozek na poslední chvíli ovládl jeho libido, ale odolat Lissiným plným rtům vyžadovalo veškerou jeho sílu vůle. Sexuální přitažlivost mezi nimi byla neuvěřitelná a pravdou bylo, že se těšil, že s ní bude moci strávit trochu víc času cestou na Sithonii.

Znovu se na ni podíval a všiml si, že drží v ruce malé zrcátko v jedné a rtěnku v druhé ruce. Takis pocítil napětí v rozkroku, když se díval, jak si přejíždí rtěnkou po nádherně tvarovaných rtech. V hlavě mu bleskla vzpomínka na dobu, kdy mu bylo šestnáct a žil v domě svého otce v zapomenuté vesničce v horách v severním Řecku, kde se narodil.

Už když vstupoval do kuchyně, věděl Takis, že Spiros není doma, nejspíš byl opilý někde v baru. Když nebyl doma, obvyklé napětí se vytratilo.

Žena jeho otce se právě zblízka zhlížela v naprasklém zrcadle nad umyvadlem a nanášela si rtěnku. Takis se opřel o veřeje dveří a Marisu sledoval. Byl jejími lesklými rty uchvácený a styděl se, že nedokáže ovládnout erekci, jež se mu probouzela v džínsech. Jejich oči se v zrcadle setkaly a on pocítil záchvěv nedovolené touhy.

Marina byla jen o pár let starší než on a technicky to vlastně nebyla jeho macecha, protože si ji Spiros nikdy nevzal, přestože mu porodila dalšího syna. Ve vesnici se šeptalo, že Giannis je bástardos, ale lidé si dávali pozor, aby to neříkali před Takisem, který svého malého nevlastního brášku miloval z celého srdce.

Marina se obrátila. „Líbí se ti moje rtěnka?“

Takis zíral na její rudé rty a lomcovala jím touha. „Líbí.“

„Ty mě chceš líbat, že jo?“ Marina přešla k němu a boky se jí při chůzi lákavě pohupovaly. Zastavila se tak blízko, že cítil na hrudi její prsa a on skoro zapomněl dýchat. „Vím, že odsud chceš odejít. Vezmi mě a Giannise s sebou a každou noc mě budeš moct nejen líbat. Můžeš mě mít celou, Takisi.“ Otřela se pokušitelskými rudými rty o jeho. „Pomoz mi utéct z téhle bohem zapomenuté díry od tvého otce a já z tebe udělám muže.“

Takis pokušení, které pro něj Marina představovala, nebyl schopný odolat. Jeho pubertální zamilovanost byla silnější než jeho vůle. Nemohl vědět, jak šílené následky jeho chování pro Marinu a Giannise bude mít…

Ztěžka polkl a přinutil se odtrhnout od minulosti a od malého kluka, který by dnes už byl mužem, kdyby žil. Ty vzpomínky byly příliš bolestné a jeho vina ho tížila jako kámen. Něco v něm zemřelo s Giannisem a Takis v den, kdy jeho bratříčka pohřbili, přísahal, že už nikdy neztratí kontrolu nad svými emocemi. Téměř dvacet let to pro něj nebyl problém a popravdě nikdy nepotkal ženu, s níž by byl v pokušení svůj slib porušit.

„Minul jste odbočku,“ poznamenala Lissa a vytrhla Takise tím ze zamyšlení. Takis tiše zaklel, dupl na brzdy a auto otočil.

„Celou dobu mlčíte,“ zavrčel, jakmile zase mířili správným směrem. Lissino žvanění o lidech, jež nikdy nepotkal a kteří ho vůbec nezajímali, by bývalo bylo lepší než se potloukat v černé propasti vzpomínek. „Došla vám slova?“

„Už jsem toho o sobě řekla dost na té recepci,“ usmála se melancholicky a jemu se z nějakého neznámého důvodu srdce rozběhlo rychleji. „Teď je řada na vás.“

„A co chcete vědět?“

„Jste ženatý?“

Takis se zasmál. „Jdete na to pěkně zpříma. Nejsem ženatý a ani to do budoucna nemám v plánu.“

„Ale až budete mít děti, tak se jistě oženíte?“

„Já děti mít nechci. Zodpovědnost rodičovství není nic pro mě.“ Takis nespouštěl oči ze silnice před sebou, ale cítil, že se na něj Lissa zvědavě podívala.

„Myslela jsem, že všichni řečtí muži doufají, že budou mít dědice, jímž bude jejich rod pokračovat.“

„Já ne. Jsem jediný potomek svého otce.“ Prsty se mu samy od sebe sevřely na volantu, když se mu před očima objevila rakev s tělem jeho bratříčka, tak malá, až to trhalo srdce. „Mám v plánu být poslední z rodu Samarasů.“

„Váš otec už nežije?“

„Ne.“

„A co matka?“

„Zemřela před pár lety.“ Zaplatil jí pohřeb, když ho o její smrti informoval muž, se kterým žila. Ale Takis sám se tam neukázal, protože k ženě, jež ho opustila, ještě než šel do školy, absolutně nic necítil. Stejně jako on opustil Giannise. Pocit viny mu zalil hrdlo hořkostí.

„I moji rodiče jsou oba mrtví. Zemřeli, když jsem byla malá. Mně, bratra a sestry se ujali prarodiče. Babička Francine umřela nedlouho potom, ztráta maminky jí zlomila srdce. Myslím, že dědeček nesnášel představu, že je zodpovědný za výchovu tří dětí.“

„Slyšel jsem, že Kostas Pangalos byl nepříjemný člověk.“

„Pappoús byl tyran,“ prohlásila Lissa. „Eleanor obskakoval, protože mu připomínala naši mámu, ale na Marka a mě kašlal.“

Takis vycítil, že ji dědečkovo odmítnutí bolí. Nemohl si pomoci – soucítil s tou malou holčičkou, která si prošla peklem, když přišla o oba rodiče a pak měla pocit, že ji dědeček nemá rád. Věděl, jaké to je, vyrůstat bez lásky.

Takis se zamračil, když si uvědomil, že Lissa je jiná, než očekával. Podle různých online platforem, posedlých jejím nejnovějším účesem a oblečením, byla tvrdá jako ocel, krásná lamačka mužských srdcí, bezohledně šplhající po společenském žebříčku. Koutkem oka ji viděl, jak si projela prsty blonďaté mikádo, které rámovalo její úchvatnou tvář.

Přiměl se znovu soustředit na cestu. Na tom svatebním obřadu přitahovala pozornost přítomných mužů. Takis si dobře všiml pohledů, které na ni upírali, jako by byla veřejný majetek, a jeho to rozčilovalo, i když mu do toho vlastně nic nebylo.

Po chvilce se na ni znovu podíval a tentokrát se setkal s pohledem jejích hlubokých modrých očí. Rychle odvrátila zrak a jeho zaujal ruměnec, jenž se jí rozlil po tvářích. To zdání nevinnosti musí jen hrát, ale proč? U něj to přece nemá smysl. On zná všechny hry, které ženy rády hrají.

„Říkal jste, že se s mým švagrem už znáte nějakou dobu,“ přerušila Lissa napjaté ticho, jež v autě zavládlo.

„Potkali jsme se, když jsme pracovali jako dělníci na stavbě. Neměl jsem rodinu a Jace se staral o matku poté, co jeho otec zemřel. Oba jsme zoufale potřebovali peníze, ale ještě jsme nebyli dospělí a lhali jsme o svém věku, aby nás předák vůbec zaměstnal.“

Ty týdny a měsíce potom, co odešel z domova, byly drsné. Neměl kde bydlet, v kapse neměl ani pětník a byl napůl šílený ze smrti svého brášky. Jaceho přátelství ho zachránilo, aby nesklouzl ještě hlouběji do temnoty depresí.

„S Jacem jsme se vzájemně podporovali,“ řekl Lisse. „A pak nám osud přál, protože jsme napůl vyhráli pořádný balík v loterii. Jace si díky těm penězům mohl založit developerskou firmu a já založil Persea, svou firmu podnikající v hotelnictví a zábavním průmyslu.“

„Perseus je postava z řecké mytologie, ne?“

„Ano, zabíjel netvory.“

„To je zvláštní jméno pro firmu, zabývající se hotely. Mohl jste si vybrat třeba Dia, krále Olympu. Nebo Héfaista, patrona řemeslníků.“

„Vy jste studovala řeckou mytologii?“ zeptal se překvapeně.

„Ani ne, ale fascinuje mě stará řecká historie a četla jsem o ní spoustu knih. Muzeum na Akropoli a Pantheon jsou na mé seznamu míst, které bych chtěla navštívit, hned nahoře. Byl jste tam?“

„Nebyl,“ přiznal Takis. Ze své kanceláře v Aténách se díval na nejslavnější místa toho prastarého města, ale málokdy si udělal volno v práci na nějakou zábavu.

Nehodlal jí vysvětlovat, že si vybral právě Persea, zabijáka netvorů, aby mu stále připomínal netvora, který číhal v jeho otci a možná je schovaný i v něm samotném.

Když se Spiros rozčílil, byl agresivní a Takise často bil. Takis netušil, jestli bylo jeho chování důsledkem nějakého zmutovaného genu, nebo jestli se to dědí z generace na generaci. Ale rozhodně to nehodlal riskovat a mít děti. Svět bude lepší místo, když jeho rod vymře s ním.

Bez rodiny a emocionálních pout se prostě rozhodl, že půjde za svým snem a vydělá pořádné jmění. Toužil po úspěchu a byl rozhodnutý, že se do vesnice poblíž hranic s Albánií už nikdy nevrátí. Ta oblast byla známá svou chudobou a nezaměstnaností a jeho otec se jen taktak uživil pasením koz – což byla jediná zvířata, která se do té nehostinné krajiny hodila. Ale život pastevce koz Takise nepřitahoval.

Gianniho smrt zanechala v jeho srdci velkou díru, ale zároveň zjistil, že mu nedostatek emocí umožňuje být neuvěřitelně úspěšný ve světě podnikání. Neděsilo ho riskovat, když už ztratil jediného člověka, kterého kdy opravdu miloval. Během budování svého impéria si získal pověst bezohledného chlapíka. Z venku se mohlo jevit, že má všechno, co může chtít. Peníze, několik sídel různě po světě a zástup krásných žen v posteli. Ale pro něj to všechno bylo bezcenné. Úspěch pro něj nic neznamenal, když v sobě nesl tajemství tak temné a ostudné, že o něm nikdy s nikým nemluvil.

Takis v duchu své vzpomínky zavřel do krabice s nápisem Neotvírat. „Jako první jsem koupil hotel na Mykonosu, byl v dezolátním stavu. Já ho opravil a udělal z něj pětihvězdičkový hotel, který získal pár cen. A vlastním i čtyři další luxusní komplexy na Kykladech a také dva v Aténách.“

Když uslyšel tiché zachrápnutí, zamračil se a podíval se na Lissu. Očividně na ni jeho vyprávění neudělalo moc dojem, protože tvrdě spala. Takis se ušklíbl. Jediné, co Lissu Buchananovou očividně zajímá, je ona sama.

Hotel Pangalos Beach Resort byl už jen kousek před nimi. Takis zabočil na příjezdovou cestu, lemovanou vysokými cypřiši a zaparkoval vedle schodiště, vedoucího k hlavnímu vchodu. Světlo z lampy procházelo okénkem auta a jen zvýrazňovalo Lissiny aristokratické rysy.

Dlouhá ofina, obvykle sčesaná elegantně na stranu, jí teď spadla do obličeje a Takis se musel ovládnout, aby nevztáhl ruku a neodhrnul jí vlasy z čela.

Její dlouhé, prohnuté černé řasy se náhle pohnuly a Lissa otevřela oči a podívala se přímo na něj. Ve stínu nevynikla ta nádherná modrá barva, ale i tak dobře viděl, jak se jí rozšířily zorničky, a slyšel, jak se jí zrychlil dech – nebo to snad byl jeho vlastní?

Takis tiše zaklel. Nechtěl být tak vzrušený, že mu erekce napínala látku kalhot. Už si ani nevzpomínal, kdy naposledy na něj nějaká žena měla takový vliv – kromě jedné ženy před velmi dlouhou dobou, když byl ještě mladý a plný testosteronu. Jeho macecha zneužila toho, co k ní cítil. Toužil tehdy po něze a lásce, ale Marina v něm viděla jen způsob, jak uniknout životu s jeho otcem.

Lissa zamrkala a Takis se narovnal. Za chviličku už byla dokonale bdělá. „Omlouvám se,“ zívla. „Pamatuji si, že jste mluvil a pak jsem musela usnout. Zmeškala jsem něco?“

„Omlouvám se, že jsem vás nudil příběhem svého života,“ ušklíbl se Takis.

„Ale ne, já v autě usínám vždycky.“ Lissa se narovnala a potřásla hlavou, takže se jí její světlé, dětsky jemné vlasy zavlnily kolem brady. Jen to přitáhlo jeho pozornost k jejímu štíhlému krku. Atmosféra v autě byla čím dál napjatější a Takis si byl jistý, že i ona si musí uvědomovat, jak silně je to k sobě přitahuje.

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Zahrávat si s ohněm.
Pokud se Vám ukázka líbila, na našem webu si můžete zakoupit celou knihu.